ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року 
м. Київ
cправа №  916/1368/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. – головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В., 
за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.
та представників 
позивача: Васильківський В.О. (довіреність № 220/608/д від 20.12.2018),
відповідача-1: не з`явились,
відповідача-2: не з`явились,
третьої особи: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 (колегія суддів у складі: Будішевської Л.О. – головуючого, Таран С.В., Бєляновського В.В.)
та рішення Господарського суду Одеської області від 23.11.2018 (суддя Найфлеш В.Д.)
у справі № 916/1368/18
за позовом Міністерства оборони України
до:
1) Фізичної особи-підприємця Родіна Ігоря Костянтиновича;
2) Державного підприємства "ТВК",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс",
про визнання додаткової угоди недійсною та усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року Міністерство  оборони України звернулось   до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Родіна Ігоря Костянтиновича та Державного підприємства "ТВК", у якій просило (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог): визнати недійсною додаткову угоду № 31 від 30.11.2010, укладену між відповідачами до договору      № 33/2009 від 25.03.2009 про надання права платного користування торговельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів  на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій; зобов`язати   Фізичну особу-підприємця Родіна Ігоря Костянтиновича та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торгівельним місцем, шляхом звільнення      торгівельного місця № 4955 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.      

Позовні вимоги мотивовані тим, що:
-          Міністерство оборони України з 2009 року є володільцем, розпорядником та користувачем 50-ма торговельними місцями, що розміщені на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, в тому числі торгівельним місцем № 4955;
-          торгівельним місцем № 4955 користується ФОП Родін І.К. на підставі договору № 33/2009 від 25.03.2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок", укладеного з Міністерством оборони України, від імені якого діяло Державне підприємство Міністерства оборони України "Південь";
-          згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 № 683-р "Про передачу цілісного майнового комплексу "Південь" до сфери управління Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва", прийнято пропозицію останнього щодо передачі цілісного майнового комплексу "Південь" (смт. Авангард, Овідіопольсьий район Одеської області) зі сфери управління Міністерства оборони України до сфери управління Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва;
-          наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 315 від 12.10.2010 ДП "Південь" перейменовано у ДП "ТВК", яке визнано правонаступником майнових прав та обов`язків ДП "Південь";
-           30.11.2010 ДП "ТВК" уклало з ФОП Родіним І.К. додаткову угоду № 31 до договору № 33/2009 від 25.03.2009 не маючи на те відповідних повноважень. Позивач шляхом укладення 14.06.2016 з Концерном "Військторгсервіс" договору доручення № 1 надав повноваження та свою згоду Концерну "Військторгсервіс" укладати договори про надання права платного користування зазначеними торговельними місцями для отримання прибутку;
-          ДП "ТВК" листом за вих. № 092/37 від 20.07.2016 повідомило ФОП Родіна І.К. про припинення дії договору № 33/2009 від 25.03.2009, у зв`язку з укладенням між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" 14.06.2016 договору доручення № 1;
-          Міністерство оборони України листами-повідомленнями від 27.12.2016, від 29.03.2018 та від 24.04.2018 повідомило ФОП Родіна І.К. про припинення дії договору № 33/2009 від 25.03.2009 та про необхідність звільнити займане ним торгівельне місце. Повідомлення про припинення дії договору були також розміщені у газеті "Одеські вісті" та на веб-сайті ТОВ "Промтоварний ринок";
-          Міністерство оборони України не може належним чином самостійно здійснювати господарську діяльність, оскільки відповідачі та треті особи чинять перешкоди у користуванні належним позивачу майном та відмовляються його звільнити, чим систематично завдають збитків Міністерству оборони України у вигляді упущеної вигоди.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.11.2018, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2019, позов задоволено частково. Визнано недійсною додаткову угоду № 31 від 30.11.2010. У задоволенні вимоги про зобов`язання   ФОП Родіна І.К. та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торгівельним місцем,      шляхом      звільнення      торговельного місця № 4955 від  розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (демонтажу) відмовлено.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВ "Промтоварний ринок" 21.02.2000 укладено договір № 181/9-83р, відповідно до п.п. 1.1, 5.1   якого   Міністерство оборони України дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком площею 1,2 га, вартість   понесених затрат по його обладнанню становить 264 661 грн.), що розташована на території військового містечка № 7 Одеського гарнізону, Військова частина НОМЕР_1 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищні раді Овідіопольського району Одеської області. Міністерство оборони України має право протягом 99 років з дня підписання цього договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій та розташованими на даних місцях контейнерами, а Ринок визнає вказане право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечити вільний доступ до вказаних контейнерів. 
Також між Міністерством оборони України (довірителем) та ДП "Південь" (повіреним) 27.11.2008 укладено договір доручення, згідно з яким довіритель доручає, а повірений приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені довірителя юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними особами про надання права платного користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, отримання і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. 
Відповідно до п.п. 1.1, 5.2. договору доручення останній діє до 31.12.2009.
В подальшому між Міністерством оборони України (сторона-1), від імені якого діяло ДП "Південь" відповідно до вищезазначеного договору доручення від 27.11.2008 і довіреності №220/1031/д від 27.11.2008, та Родіним І.К. (сторона-2) 25.03.2009 укладено договір №33/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, згідно з п. 2.1.1. якого сторона-1 зобов`язується надати стороні-2 торгове місце № 4955 на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожева для встановлення торгових контейнерів. 
У п. 6.1 договору сторони домовилися, що договір набуває чинності з 25.03.2009 і діє до 25.03.2019.
Відповідно до п.п. 6.2-6.5 договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення дії договору або внесення змін до нього, після закінчення терміну його дії він автоматично продовжується на три календарних місяці на тих самих умовах, протягом яких сторони повинні укласти договір на новий термін. Після закінчення трьох місяців і не укладення нового договору, останній припиняє свою дію. Договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості   з оплати більше, ніж 2 місяці. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї зі сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону  за два місяці. Внесення змін до договору може мати місце за погодженням сторін письмово. 
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 № 683-р "Про передачу цілісного майнового комплексу "Південь" до сфери управління Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва", прийнято пропозицію останнього щодо передачі цілісного майнового комплексу "Південь" (смт. Авангард, Овідіопольсьий район Одеської області) зі сфери управління Міністерства оборони України до сфери управління Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва.
Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 12.10.2010 за № 315 ДП "Південь" перейменовано в ДП "ТВК".
Між ДП "ТВК" (сторона-1) та Родіним І.К. (сторона-2) 30.11.2010  укладено додаткову угоду № 31 до договору № 33/2009 від 25.03.2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій. 
Відповідно до п. 2 цієї угоди  ДП "ТВК" надає індивідуальні послуги, згідно з видами діяльності ДП "ТВК" (93.05.0). 
Згідно з п. 3 додаткової угоди за прострочення платежу у розмірі, визначеному п. 3.1 договору, сторона-2 щомісячно сплачує штраф у розмірі 20% від суми обов`язкового щомісячного платежу. Тариф на право платного користування торговим місцем встановлюється у розмірі 2000 грн. за місяць (з ПДВ), з терміном оплати до 10 числа поточного місяця (п. 5 додаткової угоди). 
Пунктом 4 додаткової угоди встановлено, що договір послуг вважається розірваним стороною-1 у випадках: заборгованості сторони-2 по оплаті в термін більше 70 календарних днів; закінчення терміну, на який був укладений даний договір; в інших випадках, які передбачені чинним законодавством України. 
14.06.2016 між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено договір доручення № 1, відповідно до п. 1.1 якого Концерн "Військторгсервіс" уповноважений діяти від імені Міністерства оборони України, а саме: вчиняти юридичні дії пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вулиці Рожевій, у тому числі з правом звернення до суду з позовами з питань пов`язаних з виконанням умов цього договору.
Предметом спору у даній справі є вимоги Міністерства оборони України визнати недійсною вищезазначену додаткову угоду № 31 від 30.11.2010 до договору                    № 33/2009 від 25.03.2009 та зобов`язати ФОП Родіна І.К. та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торгівельним  місцем,  шляхом  звільнення торговельного місця № 4955 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок».
Приймаючи оскаржувані рішення суди обох інстанцій виходили з того, що: 1) з договору від 27.11.2008, укладеного між Міністерством оборони України та ДП "Південь", правонаступником якого є ДП "ТВК", вбачається, що сторонами було визначено строк його дії до 31.12.2009, тому правовим наслідком закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008 є припинення прав та обов`язків сторін за ним; 2) враховуючи викладене суди дійшли висновку про наявність правових підстав для визнання недійсною додаткової угоди № 31 від 30.11.2010 до договору №33/2009 від 25.03.2009, оскільки її укладення відбулось після закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008, тобто за відсутності у ДП "ТВК" відповідних повноважень на її укладення; 3) щодо заяви ФОП Родіна І.К. про застосування позовної давності до вимог Міністерства оборони України про визнання недійсною додаткової угоди № 31 від 31.11.2010, суди зазначили про відсутність доказів того, що у позивача існувала об`єктивна можливість довідатись про порушення свого права під час виконання своїх функцій (відсутні посилання на наявність відомостей про оскаржувану додаткову угоду у вільному доступі, не надано доказів того, що позивач отримав інформацію щодо додаткової угоди, проте не вживав заходів для з`ясування її змісту тощо); 4) крім цього місцевий та апеляційний господарські суди також дійшли висновку про те, що договір № 33/2009 від 25.03.2009 не припинено, а тому відповідач на правових підставах користується торгівельним місцем № 4955, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зобов`язання ФОП Родіна І.К. та будь-яких третіх осіб усунути позивачу перешкоди у користуванні торгівельним місцем № 4955 шляхом звільнення від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів.
Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів в частині відмови у задоволенні позову, Міністерство оборони України звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відмову в позові в частині усунення перешкод у користуванні майном. Зокрема заявник скарги зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України (далі – ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, на думку скаржника, аналіз ст.ст. 525, 651 ЦК України та ст. 188 ГК України свідчить про те, що законодавець допускає можливість відмови від договору (його розірвання, припинення) в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами договору.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2019 відкрито провадження за касаційною скаргою, призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.07.2019 та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 26.06.2019.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не надходили відзиви у встановлений в ухвалі від 10.06.2019 строк.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.07.2019 зупинено провадження у справі № 916/1368/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 916/1684/18.

Ухвалою від 08.07.2019 поновлено провадження у справі № 916/1368/18 і призначено касаційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 23.07.2019.

Заслухавши доповідь головуючого судді Могил С.К. та пояснення представника позивача, переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів в оскаржуваній частині, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до   статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, які є обов`язковими для виконання.

Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Хоча і закріплений у ст. 627 ЦК України принцип свободи договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови такого договору, проте в такому разі договір не повинен суперечити законодавству, оскільки ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Частинами 1-2, 6 ст. 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 781 ЦК України передбачено, що договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем.

Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Статтею 783 ЦК України передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Договір може бути розірваний, у зв`язку з відмовою наймодавця від договору з підстав, передбачених ст. 782 ЦК України, а також може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін у судовому порядку з підстав, передбачених ст. 783 ЦК України. 

При цьому, положеннями цивільного законодавства закріплено принцип неправомірності  односторонньої відмови від договору за умови відсутності передбачених законом на це підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря;  загибелі (знищення) об`єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. 

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору).

Аналогічні висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18 (правовідносини у якій є подібними з правовідносинами у цій справі).

Судами обох інстанцій встановлено, що за положеннями п. 6.4. договору №33/2009      від 25.03.2009 дія договору припиняється, зокрема, за ініціативою однієї зі сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці. 

При цьому п. 6.4 договору не містить перелік підстав для припинення договору в односторонньому порядку, а у повідомленні Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" за вих. № 1287 від 27.12.2016 на адресу Родіна І.К. про припинення договору № 33/2009 в порядку п. 6.4. взагалі не вказано обставин такого припинення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судами обох інстанцій не встановлено наявності доказів згоди ФОП Родіна І.К. щодо припинення дії договору № 33/2009, а також доказів звернення Міністерства оборони України до суду з приводу його розірвання, колегія суддів погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що договір № 33/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій від 25.03.2009 не припинено, а тому відповідач на правових підставах користується торгівельним місцем № 4955.

При цьому відповідно до правового висновку, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 у справі № 6-92цс15, положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Таким чином, оскільки договір № 33/2009 на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій не був припиненим у зв`язку з його розірванням в односторонньому порядку з ініціативи Міністерства оборони України і між сторонами існували договірні правовідносини, зазначене виключало   можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права у вигляді усунення перешкод у здійсненні права користування згаданими торговельними місцями.

Також судами обох інстанцій обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди в користуванні торговельними місцями шляхом їх звільнення від розміщених на них 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу), оскільки суд не може вирішувати питання про права та обов`язки третіх осіб, які не брали участі у судовому процесі, а така позовна вимога поширена на осіб, яких не визначено, не конкретизовано та яких не зазначено позивачем як відповідачів за його позовом, що не відповідає положенням чинного ГПК України, у зв`язку з чим позов у цій частині не є належним та ефективним способом захисту прав.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, викладеного вище не спростовують.

При цьому Судом відхиляються посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 420/504/16-ц з огляду відмінність правовідносин, предмету та підстав позову у вказаній справі та справі № 916/1368/18.

Враховуючи викладене та встановлені судами обох інстанцій обставини справи, а також приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, які не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про відмову у задоволенні позову в частині зобов`язання   ФОП Родіна І.К. та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торгівельним місцем,  шляхом  звільнення      торговельного місця № 4955 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (демонтажу), у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова апеляційного та рішення місцевого господарських судів в оскаржуваній частині - без змін.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 23.11.2018 у справі № 916/1368/18 в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                             Могил С.К.   

Судді:                                                                                                     Волковицька Н.О.

                                                                                                               Случ О.В.