ПОСТАНОВА
Іменем України

04 липня 2019 року 
Київ
справа №766/12299/16-а
адміністративне провадження №К/9901/22261/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Соколова  В.М., Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року (судді Золотніков О.С., Осіпов Ю.В., Скрипченко В.О.) у справі № 766/12299/16-а за позовом ОСОБА_1 до Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Азово-Чорноморське РУ Держприкордонслужби України) про визнання протиправним та скасування наказу, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Азово-Чорноморського РУ Держприкордонслужби України, в якому, з урахуванням заяв про доповнення та збільшення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 15 серпня 2016 року № 226-ВВ «Про притягнення до відповідальності», а судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою від 05 квітня 2017 року Херсонський окружний адміністративний суд задовольнив клопотання представника Азово-Чорноморського РУ Держприкордонслужби України про зупинення провадження у справі для надання додаткових доказів. Зупинив провадження у справі до 10 квітня 2017 року.
Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року залишив без змін. 
Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року та залишити в силі ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року.
На обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог ОСОБА_1 зазначає, що 11  квітня 2017 року він відмовився від апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, про що написав заяву до Херсонського окружного адміністративного суду. Проте суд апеляційної інстанції в порушення вимог частини 3 статті 193 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги позивачу, а призначив справу до розгляду. Крім того суд апеляційної інстанції не повідомив позивача про дату, час і місце розгляду його апеляційної скарги, а розглянув справу в порядку письмового провадження, тим самим порушив процесуальні права, передбачені частиною 3 статті 49 КАС України. Під час розгляду апеляційної скарги позивача Одеський апеляційний адміністративний суд не врахував, що розгляд клопотання про зупинення провадження у справі здійснювався судом першої інстанції за участю неналежного представника відповідача. Також суд апеляційної інстанції не врахував, що клопотання про зупинення провадження у справі було необґрунтоване та не підлягало задоволенню, оскільки в ньому не було зазначено, які саме додаткові докази будуть надані, належність цих доказів та обставини, що можуть бути ними підтверджені.
У запереченнях на касаційну скаргу Азово-Чорноморське РУ Держприкордонслужби України вказує, що суд апеляційної інстанції вірно встановив, що Херсонський окружний адміністративний суд, приймаючи ухвалу про зупинення провадження у справі, законно та обґрунтовано послався на пункт 4 частини 2 статті 156 КАС України. Усі обставини зупинення провадження у справі для надання додаткових доказів були повно і всебічно встановлені судом апеляційної інстанції, з дослідженням належних та допустимих доказів, а твердження позивача свідчать лише про незгоду з ухвалою апеляційного суду. 
Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 31 липня 2017 року відкрив провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким КАС України викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад судової колегії: Білоус О.В. (суддя-доповідач), Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л.
31 травня 2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження від 30 травня 2019 року № 537/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Білоуса О.В. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14), визначено новий склад суду: Соколов В.М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та наведені в касаційній скарзі й запереченнях доводи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
В силу частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Як вбачається з ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року суд зупинив провадження у справі на підставі пункту 4 частини 2 статті 156 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 156 КАС України (у редакції, чинній на час постановлення цієї ухвали) суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.
Суд апеляційної інстанції установив, що з аудіозапису судового засідання Херсонського окружного адміністративного суду, яке відбулося 05 квітня 2017 року, слідує, що позивач наполягав на наданні відповідачем рапорту, який слугував підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, після чого представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку з необхідністю надання суду додаткових доказів.
Зазначене свідчить, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі строком на п`ять днів, зокрема, через наполягання позивача на необхідності надання відповідачем указаного вище рапорту. 
Колегія суддів Верховного Суду не вбачає підстав вважати, що ухвалою про зупинення провадження у справі якимось чином були порушені права та інтереси позивача.
Стосовно доводів скаржника про подання зазначеного клопотання неналежним представником відповідача, то колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків судів щодо суті розглянутого питання, відтак не можуть бути підставою для скасування законних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій.
Також колегія суддів Верховного Суду критично ставиться до посилань скаржника про порушення судом апеляційної інстанції його процесуальних прав у зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, оскільки на підставі статті 197 КАС України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.
Крім того, колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю твердження позивача про порушення апеляційним судом норм процесуального права через неповернення його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 05 квітня 2017 року у зв`язку з її відкликанням, оскільки з матеріалів адміністративної справи слідує, що заява позивача від 11 квітня 2017 року, в якій він просить не розглядати апеляційну скаргу, подана до Херсонського окружного адміністративного суду, відтак суд апеляційної інстанції не міг та не повинен був розглядати заяву, подану до іншого суду. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини першої  статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду