ПОСТАНОВА
Іменем України

07 серпня 2019 року 
Київ
справа №826/8181/15
адміністративне провадження №К/9901/10734/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Білоуса О.В.,  Желтобрюх І.Л., 
за участю:
секретаря судового засідання: Приходько Н.І.
позивача - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 826/8181/18
за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання протиправними та скасування рішень, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва (прийняту колегією суддів: головуючий суддя - Арсірія Р.О., судді: Кузьменко В.А., Огурцов О.П.,) від 25 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Міщука М.С., суддів: Бєлової Л.В., Гром Л.М.) від 30 березня 2016 року,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання протиправними та скасування рішень в якому просить:
1.1.          визнати противоправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини № 12895/08 від 09.01.2014 року;
1.2.          визнати незаконними рішення Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 12895/08 від 09.01.2014 року;
1.3.          скасувати Постанову № 42340712 Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України «Про закінчення виконавчого провадження»;
1.4.          зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виконати рішення Європейського суду з прав людини № 12895/08 від 09.01.2014р. в повному обсязі.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем закінчено виконавче провадження, проте, рішення суду по справі №2-3062/2010 фактично не виконано, оскільки розрахунок державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю зроблений пенсійним органом є невірним, а нарахована пенсія є значно менша, ніж зобов`язано нарахувати пенсійні орган за судовим рішенням, що свідчить про неповне виконання рішення Європейського суду з прав людини.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 25 грудня 2015 року Окружний адміністративний суд міста Києва вирішив: 
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної виконавчої служби України від 02.04.15 ВП №42340712 про закінчення виконавчого провадження.
Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України здійснити необхідні заходи, щодо повного виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі Хайнацький та інші проти України за заявою №9351/12 ОСОБА_1 .
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач діяв з порушенням норм статті 19 Конституції України, Закону України «Про виконавчу службу» та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. 30 березня 2016 року Київський апеляційний адміністративний суд постановив апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року - без змін.
6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права. Висновки ДВС України, викладені у Постанові від 02 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із його фактичним виконанням не є обґрунтованими, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування Постанови ДВС України від 02 квітня 2015 року «Про закриття виконавчого провадження» підлягають задоволенню.  При цьому, колегією суддів апеляційного суду не приймалися до уваги доводи апелянта, що контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у рішенні Європейського суду з прав людини покладається саме на Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, оскільки вимоги чинного законодавства не позбавляють права ОСОБА_1 звертатись за захистом своїх порушених прав до суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги від 26 січня 2018 року
7. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 по даній справі та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року.
Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу
8. Заперечуючи проти задоволення вимог касаційної скарги, ОСОБА_1 просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 по даній справі та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 без змін.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (відповідача у справі Департаменту ДВС Міністерства юстиції України)
9. Представник Департаменту ДВС Міністерства юстиції України у касаційній скарзі посилається на те, що розпорядником коштів по виконанню рішень Європейського Суду з прав людини є Мінюст України, а не відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.
10. Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у рішенні ЄСПЛ покладається на Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини. Враховуючи викладене, а також те, що передумовою для закінчення державною виконавчою службою виконавчого провадження є підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, державним виконавцем при вчиненні оскаржуваних дій та винесенні спірної постанови не порушено вимог закону.
В. Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу (позивача у справі ОСОБА_1 )
11. В обґрунтування заперечень ОСОБА_1 посилалась на те, що жодним законом не вносилися зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи» за яким пенсія інвалідам Чорнобиля (2 група) повинна призначатися у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком. І таким чином з 01.01.2014 до 02.08.2014 пенсія інвалідам Чорнобиля повинна встановлюватися у розмірі не меншому ніж 8 мінімальних пенсій за віком.
12. Скаржник зауважує, що ніхто не заважав відповідачу, протягом розгляду справи у судах попередніх інстанцій, залучити будь-яку третю особу, в тому числі Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.
13. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до частини другої статті 200 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, ОСОБА_1 наголошує на тому, що рішення ЄСПЛ «Хайнацький та інші проти України», заява №12895/08 в якому вона є одним із заявників, досі не виконано, а тому у задоволенні вимог касаційної скарги необхідно відмовити.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено
14. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2010 року по справі 2-3062/2010 позов ОСОБА_1 задоволено.
15. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду в місті Києві по перерахунку та призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
16. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду в місті Києві призначити ОСОБА_1 та провести перерахунок її пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, (встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01. 2007 по 04.11.2010.
17. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації нарахувати, а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2009 рр. у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 5-х мінімальних заробітних плат на момент виплати допомоги, за виключенням виплаченої суми допомоги.
18. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року по справі № 22-19142/11 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.11.2010 змінено.
19. В абзаці другому резолютивної частини рішення змінено Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва.
20. Абзац третій резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_1 та провести перерахунок її пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008. В іншій частині рішення залишено без змін.
21. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 червня 2012 року К/9991/56892/11 постанову апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року по справі № 22-19142/11 та змінене нею рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.11.2010 року залишено без змін.
22. У зв`язку із невиконанням вказаних рішень суду, 02 лютого 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Європейського суду з прав людини.
23. Європейським судом з прав людини 09.01.2014 ухвалено рішення у справі «Хайнацький та інші проти України» (заява № 12895/08 та 249 інших заяв) де одним із заявників є ОСОБА_1 , відповідно до якого суд постановив:
24. (А) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які досі підлягають виконанню, та сплатити 2000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та компенсації судових витрат, а також будь-який податок, що може нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу;
25. (В) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, що діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.
26. На підставі вказаного рішення Європейського суду з прав людини державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України постановою від 05.03.2014 відкрив виконавче провадження ВП № 42340712 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини на користь ОСОБА_1 
27. З матеріалів виконавчого провадження № 42340712 з виконання рішення Європейського суду з прав людини № 12895/08 від 09.01.2014 вбачається, що з метою виконання рішення Суду, на адресу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України - для виконання, Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини - для здійснення контролю, заявнику та Департаменту взаємодії з органами влади Міністерства юстиції України - до відома, направлено вимогу державного виконавця від 11.06.2014 за № 1403-5/11 про сплату ОСОБА_1 заборгованості по виконанню рішення національного суду та вимогу державного виконавця від 12.11.2014 за № 14-1403-2/11, з метою сплати на користь ОСОБА_1 пені за несвоєчасне виконання рішення Суду.
28. 02 квітня 2015 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 42340712 з підстав повного фактичного виконання рішення. Як вбачається з постанови, державний виконавець встановив, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом, грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 3000 від 12.09.2013 у розмірі 33554,89 грн. (еквівалент 2000 євро), платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 8962 від 21.11.2014 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 3 122,11 грн. та платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 4469 від 17.09.2014 перерахована заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 171 028,60 грн.
29. У рішенні також зазначено, що листом Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03.10.2014 № 43500-0-61-14/12.0.1 повідомлено, що Європейський суд у своїй ухвалі у справі «Великода проти України», у якій заявниця скаржилась на невиконання рішення, яким управління Пенсійного фонду України було зобов`язано здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з 01.12.2008, визнав заяву неприйнятною як повністю необґрунтовану.
30. Європейський суд дійшов висновку «що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов`язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав».
З приводу виконання Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2010 року по справі № 2-3062/2010, що змінено постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року суди встановили наступне
31. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2010 року по справі 2-3062/2010 суд зобов`язав Управління Пенсійного фонду в місті Києві призначити ОСОБА_1 та провести перерахунок її пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, (встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01. 2007 року по 04.11.2010 року.
32. Також, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації нарахувати, а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2009р.р. у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 5-х мінімальних заробітних плат на момент виплати допомоги, за виключенням виплаченої суми допомоги.
33. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року по справі № 22-19142/11 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.11.2010 змінено.
34. Абзац третій резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_1 та провести перерахунок її пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року. В решті рішення залишено без змін.
35. На виконання вказаної постанови Святошинський районний суд м. Києва 29.06.2011 року видав виконавчий лист.
36. 13 липня 2011 року головний державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві постановою від 13.07.2011 відкрив виконавче провадження ВП № 27545138 з примусового виконання вказаного виконавчого листа в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_1 та провести перерахунок її пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008.
37. 29 листопада 2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
38. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2013 по справі № 759/4006/13-а зобов`язано відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та відновити виконавче провадження № 27545138.
39. Постановою державного виконавця від 07.10.2013 вищевказане виконавче провадження відновлено.
40. Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві 02.06.2014 на адресу управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва направлено вимогу № 713/5 щодо виконання рішення суду.
41. Листом від 06.06.2014 року № 9411 управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва повідомила виконавчу службу, що ними в межах своїх повноважень рішення суду виконано, а саме: проведено перерахунок пенсії з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008, нарахована сума до виплати становить 162675,60 грн. Також повідомлено, що виплата пенсії здійснюється Головним управлінням пенсійного фонду України в м. Києві.
42. Будь-яких інших виконавчих дій в рамках даного виконавчого провадження виконавчою службою не вживалося.
43. Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 29.11.2011 закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3062/2010 виданого Святошинським районним судом м. Києва 29.06.2011 з підстав повного фактичного виконання рішення суду в частині зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації нарахувати, а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2007-2009 р.р. у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 5-х мінімальних заробітних плат на момент виплати допомоги, за виключенням виплаченої суми допомоги.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
44. Конституція України
Частина 2 статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 129 Основного Закону суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
          Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що серед основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.
45. Кодекс адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017)
Пункт 7 частини першої статті 7 КАС України. Принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є: обов`язковість судових рішень.
46. Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (в редакції чинній до 15.12.2017)
Стаття перша Закону. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно положень статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За нормами пункту 9 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Підстави закінчення виконавчого провадження закріплені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», серед яких, зокрема, фактичне виконання під час виконання рішення Європейського суду з прав людини відповідного рішення.
47. Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV
Абзацом 9 частини 1 статті 1 Закону №3477-IV визначено, що виконання рішення - це а) виплата стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.
Відповідно до частини першої статті 7 вказаного Закону протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.
Згідно з частиною другою статті 7 Закону №3477-IV, державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV встановлено, що виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.
У частині п`ятій статті 8 вищевказаного Закону передбачено, що підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.
Водночас, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру.
Такими заходами, відповідно до частини другої статті 10 Закону є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні.
Частиною другою статті 11 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV встановлено, що контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва.
Абзацом 10 частини першої статті 11 вищевказаного Закону визначено, що Органом представництва є орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень.
48. Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 року №784 (в редакції чинній станом на 09.09.2017)
Згідно до частин 1 Постанови, на Міністерство юстиції України покладено функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень.
Відповідно до частини 3 вищевказаної Постанови, установлено, що: представництво України в Європейському суді з прав людини та звітування  про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах, в яких Україна є стороною, здійснюється в установленому порядку Міністерством юстиції через Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
49. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
50. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
51. Вирішуючи  питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.   
52. Обов`язок виконати рішення національного суду, передбачений у рішенні Європейського суду з прав людини - це додатковий захід індивідуального характеру в розумінні Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» N 3477-IV від 23.02.2006.
53. Органом, що уповноважений повідомляти органи, які є відповідальними за виконання передбачених у рішенні Європейського суду з прав людини додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів, а також контролювати вжиття цих заходів є Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини.
Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у рішенні Європейського суду з прав людини, в тому числі щодо виконання рішення національного суду, повинно здійснюватись органами, відповідальними за їх вжиття.
Таким органом, серед інших, є Міністерство юстиції України.
54. Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що відповідачем матеріали виконавчих проваджень № 27545138, № 28250662 не досліджувалися, розрахунки державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, які були зроблені пенсійним органом, не перевірялися, відповідні розрахунки визначення розміру пенсії позивача за судовими рішеннями в матеріалах справі відсутні.
Рішення національного суду виконано не повністю, оскільки УПФУ в Святошинському районі міста Києва зроблено перерахунок пенсії, сума доплат у розмірі - 162 675,60 грн за період з 1.01.2007 по 31.12.2007 обчислена з прожиткового мінімуму, що діяв станом на 1.01.2007 і з 22.05.2008 по 22.07.2011 обчислена з прожиткового мінімуму, що діяв станом на 1.04.2008 та включена у відомості у листопаді 2011року. У той же час, згідно рішення Апеляційного суду міста Києва від 21 квітня 2011 року по справі № 22-19142/11 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва провести перерахунок пенсії позивача виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008.
З січня 2014 року до 02 серпня 2014 року Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діяв без обмежень і таким чином протизаконно ігноруючи рішення суду ОСОБА_1 нараховувалась і виплачувалась пенсія у 8 разів нижча ніж передбачена діючим законодавством.
За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що Постанова ДВС від 02.04.2015 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із його фактичним виконанням є не обґрунтованою та передчасною.
55. Верховний Суд наголошує, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, слід вважати невід`ємною частиною "судового розгляду" в цілях статті 6 Європейської конвенції з прав людини. Позицію з цього питання ЄСПЛ виклав у рішенні «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року.
Таким чином право на суд, у тому вигляді, як воно гарантоване статтею 6 ЄКПЛ, захищає виконання остаточних, зобов`язальних судових рішень. Україна є державою, яка визнає верховенство права (частина перша статті 129 Основного Закону), а тому виконання остаточного рішення будь-якого суду в Україні не може залишатись у тому стані, який не передбачає юридичних наслідків на шкоду одній зі сторін.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що виконання остаточного судового рішення не може непомірно затягуватись. А тому, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.
56. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалені законні і обґрунтовані рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.
2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                      Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                 І.Л. Желтобрюх
                                                                                          О. В. Білоус