Постанова
Іменем України
 
01 серпня 2019 року
м. Київ
 
справа № 203/82/17
 
провадження № 61-34360св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., 
Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - обслуговуючий кооператив «Будинок 27Д»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 
04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Петешенкової М. Ю., Макарова М. О., 
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ:
 
Короткий зміст позовних вимог:
 
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу «Будинок 27Д» (далі - ОК «Будинок 27Д») у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:
 
- визнати протиправним рішення правління ОК «Будинок 27Д», прийняте правлінням ОК «Будинок 27Д» 25 травня 2012 року про затвердження тарифів оплати з 01 червня 2012 року - пункт 1 протоколу засідання правління 
ОК «Будинок 27Д» № 18 від 25 травня 2012 року, поновити йому пропущений процесуальний строк на звернення до суду з цією вимогою;
 
- визнати протиправним рішення правління ОК «Будинок 27Д», прийняте правлінням ОК «Будинок 27Д» 22 травня 2015 року про затвердження тарифів на обслуговування будинку та тарифу по опаленню - пункти 1, 2 протоколу засідання правління ОК «Будинок 27Д» від 22 травня 2015 року;
 
- зобов`язати відповідача зробити перерахунок вартості спожитих 
ОСОБА_1 послуг в частині нарахування витрат ОК «Будинок 27Д», зменшивши вартість нарахованих витрат з урахуванням встановлених загальними зборами членів кооперативу від 16 квітня 2010 року щомісячних внесків у сумі 50,00 грн на місяць за квартиру АДРЕСА_1 та у сумі 113,00 грн на місяць за квартиру АДРЕСА_2 ;
 
- стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 
30 000,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн та судовий збір.
 
Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.
 
Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправним рішення правління ОК «Будинок 27Д» від 
25 травня 2012 року про затвердження тарифів оплати послуг з 01 червня 
2012 року.
 
Визнано протиправним рішення правління ОК «Будинок 27Д», прийняте правлінням ОК «Будинок 27Д» 25 травня 2012 року про затвердження тарифів оплати послуг з 01 червня 2012 року (пункт 1 протоколу засідання правління ОК «Будинок 27Д» № 18 від 25 травня 2012 року).
 
Визнано протиправним рішення правління ОК «Будинок 27Д», прийняте правлінням ОК «Будинок 27Д» 22 травня 2015 року про затвердження тарифів на обслуговування будинку та тарифу по опаленню (пункти 1, 2 протоколу засідання правління ОК «Будинок 27Д» від 22 травня 2015 року).
 
Стягнуто з ОК «Будинок 27Д» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди 1 000,00 грн.
 
Стягнуто з ОК «Будинок 27Д» на користь ОСОБА_1 судові витрати: за сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн та за оплату послуг адвоката у розмірі 8 000,00 грн, всього стягнуто 8 640,00 грн.
 
Стягнуто з ОК «Будинок 27Д» на користь держави судовий збір в розмірі 
1 280,00 грн.
 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 
2017 року апеляційну скаргу ОК «Будинок 27Д» задоволено частково.
 
Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до 
ОК «Будинок 27Д» про визнання протиправним рішення правління 
ОК «Будинок 27Д», прийнятого правлінням ОК «Будинок 27Д» 25 травня 
2012 року, про затвердження тарифів оплати послуг з 01 червня 2012 року (пункт 1 протоколу засідання правління ОК «Будинок 27Д» № 18 від 25 травня 2012 року) та визнання протиправним рішення правління ОК «Будинок 27Д», прийнятого правлінням ОК «Будинок 27Д» 22 травня 2015 року, про затвердження тарифів на обслуговування будинку та тарифу по опаленню (пункти 1, 2 протоколу засідання правління ОК «Будинок 27Д» від 22 травня 2015 року) скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Судові витрати у сумі 704,00 грн компенсовано за рахунок держави.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року, - відмовлено.
 
У серпні 2017 року ОК «Будинок 27Д» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в порядку статті 220 ЦПК України (вредакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) в якому просило ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким вирішити питання щодо стягнення моральної шкоди та судових витрат на оплату правової допомоги у розмірі 8 000,00 грн.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції: 
 
Додатковим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 
04 жовтня 2017 року заяву ОК «Будинок 27Д» про ухвалення додаткового рішення задоволено.
 
Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОК «Будинок 27Д» про відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу.
 
Ухвалюючи додаткове рішення у цій справі, апеляційний суд виходив із правил статті 220 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення), оскільки під час ухвалення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року питання щодо вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та судових витрат на правову допомогу судом не було вирішено.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:
 
24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року та залишити заяву ОК «Будинок 27Д» про ухвалення додаткового рішення без розгляду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення, відповідач не послався на конкретну підставу для ухвалення додаткового рішення, передбачену статтею 220 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення), а лише процитував підстави, визначені статтею 220 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення).
 
Висновки суду апеляційної інстанції у додатковому рішенні щодо не вирішення судом питання щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди та судових витрат не відповідають дійсності, оскільки резолютивна частина рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року містить висновок з даного питання.
 
Апеляційний суд Дніпропетровської області додатковим рішенням від 
04 жовтня 2017 року фактично змінив суть проголошеного у справі 31 травня 2017 року основного рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу - на протилежну, що є неприпустимим.
 
Доводи інших учасників справи:
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги:
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Кіровського районного суду міста Дніпропетровська.
 
У листопаді 2017 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» 
ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У червні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.
 
Розпорядженням від 07 червня 2019 року № 633/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-34360св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.
 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ: 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:
 
За правилами пункту 1 частини першої статті 220 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
 
Апеляційний суд встановив, що під час ухвалення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року, апеляційним судом не було вирішено питання щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, питання якого було предметом дослідження під час судового апеляційного розгляду, та вимог щодо витрат на правову допомогу, то апеляційний суд, виходячи з приписів статті 220 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) дійшов правильного висновку про ухвалення додаткового рішення у цій справі.
 
Щодо доводів касаційної скарги:
 
Доводи заявника про те, що апеляційний суд Дніпропетровської області додатковим рішенням від 04 жовтня 2017 року фактично змінив суть проголошеного у справі 31 травня 2017 року основного рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу - на протилежну, є безпідставними, оскільки законодавець чітко встановив процедуру ухвалення додаткового рішення у справі, яка судом апеляційної інстанції була дотримана з урахуванням правил, встановлених статтею 220 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення).
 
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм процесуального права.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Додаткове рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 
04 жовтня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко