ПОСТАНОВА
Іменем України

26 червня 2019 року 
Київ
справа №822/504/17
провадження №К/9901/21296/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Смоковича М. І.,
суддів: Білак М. В., Калашнікова О. В.
розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 822/504/17
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Ковальчук О. К., та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого – Сапальової Т. В., суддів: Боровицького О. А., Матохнюка Д. Б.
І. Суть спору
1. У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про скасування пункту 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06 січня 2017 року № 11 та зобов`язати відповідача виплатити премію за грудень 2016 року.
2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він проходить військову службу у військовому званні капітана на посаді начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Військової частини НОМЕР_1 .
2.1. Вказує, що постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 212-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у вигляді 200,00 грн. штрафу з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних. 
2.2. На підставі наведеного судового рішення командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 06 січня 2017 року № 11, яким позбавлено позивача премії. 
2.3. Вважаючи наказ від 06 січня 2017 року № 11 в частині пункту 2 неправомірним та таким, що суперечить пункту 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (далі – Інструкція № 260), ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту своїх прав.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 проходить військову службу у військовому званні капітана на посаді начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Військової частини НОМЕР_1 .
4. Відповідно до функціональних обов`язків начальник інформаційно-телекомунікаційного вузла відповідає за бойову готовність інформаційно-телекомунікаційного вузла (далі ІТВ) та успішне виконання ними бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна ІТВ, за підтримання внутрішнього порядку на ІТВ.
5. 22 вересня 2016 року посадовою особою управління СБУ у Хмельницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 212-6 КУпАП.
6. Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятої статті 212-6 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 200,00 грн. штрафу з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних.
7. За наслідками отримання 09 грудня 2016 року наведеного судового рішення командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 06 січня 2017 року № 11 “Про виплату премії за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ”.
8. Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06 січня 2017 року № 11 “Про виплату премії за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ” у зв`язку з надходженням у грудні 2016 року до військової частини постанови суду про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення позивач позбавлений премії за грудень 2016 року у повному обсязі.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
9. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково.
9.1. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06 січня 2017 року № 11 “Про виплату премії за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ”.
9.2. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути питання щодо виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2016 року.
9.3. В решті позову – відмовлено.
10. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року скасовано в частині часткового задоволення позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути питання щодо виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2016 року, та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено.
10.1. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2016 року.
10.2. В іншій частині постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року залишено без змін.
11. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вчинене позивачем правопорушення не відноситься до військових адміністративних правопорушень, тому підстави для позбавлення його премії відповідно до пункту 31.6 Інструкції № 206 відсутні.
12. Зазначена позиція була підтримана і Вінницьким апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції.
12.1. Водночас, суд апеляційної інстанції з урахуванням положень Інструкції № 206 дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2016 року.
IV. Касаційне оскарження 
13. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.
14. В обґрунтування касаційної скарги вказує на приписи пункту 31.1 Інструкції № 260, відповідно до якого командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково. 
14.1. Зазначає, що позивач вчинив адміністративне правопорушення безпосередньо пов`язане з виконанням військових обов`язків відповідно до займаної посади, що є тотожним військовому адміністративному правопорушенню.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
15. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
16. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
17. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18. За приписами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
19. Відповідно до частини другої статті 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
20. Так, проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу”, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170.
21. Пунктом 1.2 Інструкції № 260, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, обумовлено, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
22. Відповідно до положень пункту 31.1 Інструкції № 260 командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.
22.1. Преміювання здійснюється згідно з інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням. Конкретні показники позбавлення військовослужбовців премії повністю або частково встановлюються в межах випадків, передбачених пунктом 31.5 цієї Інструкції.
23. Так, положенням пункту 31.6 Інструкції № 260 передбачено, що командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю, зокрема, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину).
24. Відповідно до пункту 31.7 Інструкції, рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього. Забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення.
25. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” визначено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.
VI. Позиція Верховного Суду
26. Як визначено у статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
27. З матеріалів справи вбачається, що під час проходження позивачем військової служби командир Військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 06 січня 2017 року № 11, яким позбавлено позивача премії за грудень 2016 року у зв`язку з надходженням у грудні 2016 року до відповідача постанови суду про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення.
28. Не погоджуючись з таким наказом, позивач звернувсь до суду з вимогою про його скасування.
29. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22 вересня 2016 року встановлено, що в порушення вимог законодавства та внутрішніх розпорядчих документів ОСОБА_1 не вжив заходів з припинення незаконного використання АСУ Дніпро, що призвело до розповсюдження інформації з обмеженим доступом, та, як наслідок, порушення частини п`ятої статті 212-6 КУпАП, відповідно до якої безоплатне незаконне розповсюдження інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі тягне за собою накладення штрафу від п`яти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних.
30. Як вбачається з постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятої статті 212-6 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 200,00 грн. штрафу з конфіскацією незаконно розповсюджених чи призначених для розповсюдження копій баз даних.
31. Аналіз положень пунктів 31.1, 31.6 Інструкції № 260 свідчить, що підставою для невиплати або позбавлення військовослужбовців премії є постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Такі виплати не здійснюються за місяць, в якому постанова суду про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення надійшла до військової частини.
32. Главою 13-Б КУпАП встановлено, що військовими адміністративними правопорушеннями є: відмова від виконання наказу або інших законних вимог командира (начальника); самовільне залишення військової частини або місця служби; необережне знищення або пошкодження військового майна, зловживання військовою службовою особою владою або службовим становищем; перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень; недбале ставлення до військової служби; бездіяльність військової влади; порушення правил несення бойового чергування; порушення правил несення прикордонної служби; порушення правил поводження із зброєю, а також речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення та розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями. 
33. Таким чином доводи відповідача про тотожність правопорушення, вчиненого позивачем під час проходження військової служби та військового адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки перелік військових адміністративних правопорушень визначений у главі 13-Б КУпАП та є вичерпним.
34. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до функціональних обов`язків начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Військової частини НОМЕР_1 в мирний час, затверджених 01 серпня 2010 року командиром Військової частини НОМЕР_1 , начальник ІТВ відповідає за технічний стан, облік і збереження техніки зв`язку і автоматизованої системи управління військами “Дніпро” на ІТВ, правильну організацію, її експлуатацію та не зобов`язаний перевіряти зміст інформації, яка передається по вказаній системі.
35. З огляду на наведене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про визнання протиправним оскаржуваного пункту 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06 січня 2017 року № 11 “Про виплату премії за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ”.
36. Разом з цим слід зазначити, що посилання відповідача на приписи пункту 31.1 Інструкції № 260, відповідно до якого у командира Військової частини НОМЕР_1 наявні дискреційні повноваження щодо преміювання підлеглих, що свідчить про прийняття управлінського рішення на власний розсуд, є хибними, оскільки оскаржуваний наказ в частині пункту 2 прийнятий саме у зв`язку з надходженням у грудні 2016 року до військової частини постанови суду про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 212-6 КУпАП, яке, лише на думку відповідача, відноситься до військових адміністративних правопорушень.
37. Таке твердження спростовується главою 13-Б КУпАП, якою чітко визначений перелік військових адміністративних правопорушень та в якому відсутнє правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 212-6 КУпАП.
38. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
39. Доводи ж касаційної скарги не спростовують як висновки суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
40. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.
VII. Судові витрати
41. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21  лютого  2017 року у нескасованій частині та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          М. В. Білак
                                                                                                             О. В. Калашнікова