Постанова
Іменем України                                          
 
31 липня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 521/15954/15-ц
провадження № 61-23494св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів:                 Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
                  Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М., 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , Приватне підприємство           «Нива-В.Ш»,
треті особи: приватний нотаріус Одеського міського  нотаріального округу Чапський Артем Едуардович, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року в складі судді Маркарової С. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року в складі колегії суддів: Гайворонського С. П., Сегеди С. М., Журавльова О. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Малиновський ВДВС Одеського МУЮ), ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Нива-В.Ш» (далі - ПП «Нива-В.Ш») про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсним акту та протоколу про проведення прилюдних торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, витребування майна.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 09 липня         2013 року відбулись прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , що належала їй на праві власності. 
Прилюдні торги були проведені ПП «Нива - В.Ш.» на підставі договору від 20 червня 2013 року № 1613136, укладеним із другим Малиновським ВДВС Одеського МУЮ. Позивачка стверджувала, що прилюдні торги проведені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/5, як щодо процедури їх проведення (порушенням складання протоколу в частині не викладення в ньому інформації щодо площі спірної квартири, правового режиму квартири, строків сплати гарантійного внеску, матеріалів стін квартири та процента зносу, нерозміщення в засобах друкованої інформації повідомлення щодо проведення спірних прилюдних торгів), такі і щодо порядку продажу спірного майна (присутності на торгах лише одного покупця). Це призвело до зменшення можливості участі у торгах потенційних покупців, вплинуло на формування ціни реалізованої квартири, чим порушені її права як власника спірної квартири.
Враховуючи наведене, позивачка просила визнати недійсними прилюдні торги, протокол та акт про проведення прилюдних торгів незаконними, визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, витребувати у ОСОБА_2 у порядку статті 388 ЦК України квартиру АДРЕСА_1 , придбану ним в результаті проведення торгів.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року позов задоволено частково. Визнано прилюдні торги з реалізації арештованого майна, квартири АДРЕСА_2 (протокол філії 16                                  ПП «Нива - В.Ш.» від 09 липня 2013 року № 1613136-1) недійсними. Визнано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане ОСОБА_2 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським Артемом Едуардовичем, 12 липня 2013 року за реєстровим №1206 - недійсним.  В решті позову відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням вимог закону (спірна квартира виставлена на торги за наявності лише одного покупця), що призвело до зменшення можливості участі у торгах потенційних покупців, вплинуло на формування ціни реалізованої квартири, суттєво порушивши права позивача як власника спірного майна, що є підставою для визнання торгів недійсними. 
Не погоджуючись із вимогами позивача про застосування до виниклих правовідносин статті 388 ЦК України, суд зазначив, що арештоване державним виконавцем майно не є таким, що вибуло з володіння боржника поза його волею, а тому положення вказаної статті не підлягають застосуванню.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг
У лютому 2017 року Малиновський ВДВС Одеського МУЮ подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
У касаційній скарзі заявник вказує на те, що спірна квартира була реалізована на торгах як предмет іпотеки, а тому в цьому випадку також підлягають застосуванню положення Закону України «Про іпотеку», які передбачають проведення прилюдних торгів принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною. 
 
Закон України «Про виконавче провадження» допускає звернення стягнення на предмет іпотеки в процесі процедури виконавчого провадження без наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
 
Крім того, зазначає, що ПП «Нива-В.Ш.» ліквідоване, а тому суд першої інстанції мав закрити провадження у справі до зазначеного відповідача, оскільки саме останній здійснював реалізацію предмета іпотеки.
У лютому 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин положення Закону України «Про іпотеку», які передбачають проведення прилюдних торгів принаймні за умови присутності одного учасника. 
 
Крім того, суд першої інстанції безпідставно не вирішив клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що діяльність ПП «Нива-В.Ш» припинена.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, за касаційною скаргою Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.
 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про             внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного             процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України). 
 
Відповідно до підпункту 4  пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.
 
Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від           26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року    № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній          справі призначено повторний автоматизований розподіл.
 
03 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Позиція та висновки Верховного Суду
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково.
Судом установлено, що  в провадженні Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження № 72 про стягнення з ОСОБА_1 на користь                     ПАТ «Укрсоцбанк» 203 186,74 грн, що підтверджується постановою державного виконавця про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 29 серпня 2012 року.
Постановою державного виконавця від 20 лютого 2012 року на підставі заяви стягувача та з метою повного та своєчасного виконання рішення суду накладений арешт на все майно боржника в межах суми боргу.
21 березня 2013 року відповідно до акту опису та арешту майна в межах виконавчого провадження державним виконавцем накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
На час вчинення виконавчої дії спірна квартира належала боржникові         ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.
Постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ Гуртова К. В. від 18 лютого 2013 року для участі у виконавчому провадженні залучений суб`єкт оціночної діяльності.
Постановою державного виконавця від 03 квітня 2013 року суб`єктом оціночної діяльності призначено ТОВ «Оціночна компанія «Вега».
Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлових приміщень від 14 травня          2013 року, ринкова (початкова) вартість квартири АДРЕСА_1   становить 210 000,00 грн.
Згідно з договором від 20 червня 2013 року № 1613136 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки), приватне підприємство «Нива-В.Ш» прийняло на себе зобов`язання надати послуги з організації та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - квартири АДРЕСА_1 .
 09 липня 2013 року філією №16 приватного підприємства «Нива - В.Ш.» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за вищезазначеним зведеним виконавчим провадженням на прилюдних торгах реалізовано належну позивачеві на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом про проведення прилюних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки.
Згідно з протоколом у проведенні прилюдних торгів приймав участь один учасник, а саме ОСОБА_2 , який і став покупцем арештованого майна за початковою ціною 210 000,00 грн.
11 липня 2013 року державним виконавцем на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 09 липня 2013 року складений акт про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником відділу та скріплений печаткою Малиновського ВДВС Одеського МУЮ.
12 липня 2013 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та зареєстрував право власності на спірну квартиру, що підтверджуються інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 48966229.
Нормативно-правове обґрунтування
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
 
За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 
 
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
 
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
 
За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
 
Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.
 
Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
 
Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.  
 
Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.
 
Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно з частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
 
Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки під час процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. 
 
У разі, якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.
 
Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.
 
Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. 
 
Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.
 
Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки під час примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».
 
У такому випадку до правовідносин підлягають застосуванню норми статті 45 Закону України «Про іпотеку», за якою прилюдні торги можна провести за наявності одного учасника, придбавши майно за його початковою ціною.
 
Викладені вище висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від        10 грудня 2015 року у справі № 6-28цс15. У подальшому, зазначена позиція суду неодноразово підтримувалась його іншими постановами, зокрема постановами від 02 березня 2016 року у справі № 6-224цс16 та від 28 вересня 2016 року у справі        № 6-1680цс16.
 
Крім того, відповідно до статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ухвалюючи оскаржувані рішення в частині задоволення позовних вимог, суди неправильно застосували до виниклих правовідносин норми матеріального права та дійшли помилкових висновків про наявність підстав для визнання недійсними  прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 , та як наслідок визнання недійсним свідоцтва про придбання ОСОБА_2 спірного нерухомого майна з прилюдних торгів, з підстав проведення прилюдних торгів з порушенням вимог закону, а саме пункту 4. 2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» - проведення торгів за наявності лише одного покупця.
Реалізована з прилюдних торгів квартира АДРЕСА_1 була предметом іпотеки за іпотечним договором від 25 квітня 2008 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , на забезпечення виконання останньою основного зобов`язання, у зв`язку з чим суди безпідставно не врахували положення статті 45 Закону України «Про іпотеку» при вирішенні справи.
Таким чином, прилюдні торги з реалізації належної позивачці квартири АДРЕСА_1   за участю одного учасника проведено відповідно до вимог статті 45 Закону України «Про іпотеку», а тому результати цих торгів не можуть бути визнані недійсними. 
 
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня          2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року в частині задоволення позовних вимог, оскільки вони ухвалені при неправильному застосуванні норм матеріального права, та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.
 
Крім того, враховуючи, що ПП ««Нива-В.Ш» припинило свою діяльність 04 січня    2016 року, то Верховний Суд дійшов висновку, що провадження у справі до вказаного відповідача підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України
 
Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року в частині задоволення позовних вимог скасувати.
 
Провадження у справі в частині позовних вимог до Приватного підприємства  «Нива-В.Ш» закрити.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського  нотаріального округу Чапський Артем Едуардович, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання недійсними прилюдних торгів та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, відмовити.
В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2016 року та ухвалуАпеляційного суду Одеської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                           В. С. Висоцька

Судді:                                                                                    А. І. Грушицький

                                                                                              І. В. Литвиненко

                                                                                              В. В. Сердюк

                                                                                              І. М. Фаловська