Постанова 
Іменем України                                       
 
12 червня 2019 року 
 
м. Київ
 
справа № 554/10354/16-ц
 
провадження № 61-9978св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,
відповідач -   ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Обідіної О. І., Панченка О. О., від 10 січня 2018 року.
 
Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування 
 
У грудні 2016 року  ОСОБА_2 , діючи за дорученням від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_4 про розірвання спадкового договору.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 квітня 2012 року між 
ОСОБА_1 та відповідачем був укладений спадковий договір, відповідно до умов якого останній зобов`язувався сплачувати у встановлені строки комунальні платежі, забезпечувати ОСОБА_1 лікувальними засобами згідно рецептів лікарів, виконувати дрібний ремонт її квартири, а у разі смерті ОСОБА_1 він набуває право власності на квартиру 
АДРЕСА_1 . Зазначав, що відповідач порушував умови договору, допустивши виникнення заборгованості по оплаті 
житлово-комунальних послуг та не у повному обсязі забезпечував відчужувача лікувальними засобами. 
 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд розірвати спадковий договір від 27 квітня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, у зв`язку чим судом було залучено до участі у справі її правонаступника - ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави, у складі судді 
Січиокно Т. О., від 23 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання набувачем за спадковим договором розпоряджень відчужувача. За життя ОСОБА_1 не виражала наміри розірвати спадковий договір у зв`язку із невиконанням набувачем її розпоряджень. Претензії з приводу невиконання умов cпадкового договору розпочались з моменту госпіталізації відчужувача до лікарні, і виражала їх не відчужувач, а ОСОБА_2 , який не є стороною спадкового договору. Місцевий суд вважав, що наявність заборгованості за комунальні послуги та послуги міського телефонного зв`язку не є істотним порушенням умов договору, оскільки така заборгованість виникла за нетривалий період часу, є незначною та на момент розгляду справи була погашена у повному обсязі. ОСОБА_2 не пред`являв вимогу від свого імені про розірвання спадкового договору, однак маючи статус правонаступника у цій справі, він діє виключно у своїх інтересах як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_1 

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 10 січня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено. Розірвано спадковий договір від 27 квітня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , застосовані ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2017 року.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що порушення набувачем обов`язку щодо сплати комунальних платежів у встановлені строки відповідно до узгоджених сторонами умов договору є самостійною підставою для його розірвання на вимогу відчужувача. Відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності перешкод у виконанні ним спадкового договору, які створювались з боку ОСОБА_2 , зокрема при оплаті медичних препаратів. Відчужувач майна ОСОБА_1 здійснила своє волевиявлення на розірвання договору, уповноваживши ОСОБА_2 на пред`явлення відповідного позову і представництво її інтересів у судах всіх інстанцій, що підтверджується чинною на час її видачі довіреністю.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала 
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки показанням свідків, які були допитані під час розгляду справи й підтвердили наявність конфліктної ситуації між 
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а також факти здійснення перешкод останнім, які вплинули на виконання умов спадкового договору у повному обсязі. Позов про розірвання спадкового договору був поданий відчужувачем, після смерті якої її правонаступником став спадкоємець ОСОБА_2 , який діє від свого імені та у своїх інтересах.
 
Відзиву на касаційну скаргу не надходило
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
 
22 жовтня 2018 року справу передано судді-доповідачу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
27 квітня 2012 року між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_4 (набувач) укладено спадковий договір, згідно умов якого набувач зобов`язався виконувати передбачені у ньому розпорядження відчужувача і в разі її смерті набути право власності на належне відчужувачу майно.
 
Предметом договору є квартира 
АДРЕСА_1 (а. с. 8-9).
 
Відповідно до пункту 2.1 спадкового договору за згодою сторін на набувача покладається обов`язок виконувати такі дії: сплачувати у встановлені строки комунальні платежі, а також вартість послуг за користування електроенергією та міським телефонним зв`язком; забезпечувати згідно рецептів лікарів лікувальними засобами; виконувати дрібний ремонт квартири згідно з існуючим переліком робіт, що належить до дрібного ремонту квартир, затвердженим у порядку, встановленому чинним законодавством.
 
Пунктами 6.1, 6.2 спадкового договору передбачено, що зміна умов цього договору або його розірвання допускається лише за згодою сторін. У разі невиконання набувачем розпоряджень відчужувача на його вимогу цей договір може бути розірваний у судовому порядку.
 
31 липня 2016 року ОСОБА_1 була госпіталізована до 1-ої міської клінічної лікарні, в якій перебувала до 19 серпня 2016 року.
19 серпня 2016 року ОСОБА_1 була переведена для подальшого лікування до 4-ої міської клінічної лікарні.
05 вересня 2016 року ОСОБА_1 виписана додому під нагляд сімейного лікаря та лікаря-ендокринолога.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла.
 
У судовому засіданні відповідачем надано оригінали чеків на купівлю медичних препаратів, згідно яких у період часу із 01 серпня 2016 року 
по 15 жовтня 2016 року було придбано медичні препарати, а саме: чек № 1 від 11 серпня 2016 року - «Сульбактомакс»; чек № 2 від 11 серпня 
2016 року - пелюшка, система; чек № 3 від 21 серпня 2016 року - «Цефтриаксон», «Аспаркам», «Коргликорн», система, предмети гігєни; 
чек № 4 від 04 серпня 2016 року - «Левофлоксацин», «Сульбактомакс»; 
чек № 5 від 01 серпня 2016 року - «Ревмоксикам», «Мидокалм»; чек № 6 
від 09 серпня 2016 року - «Левофлоксацин»; чек № 7 від 17 серпня 
2016 року - пелюшки; чек № 8 від 03 серпня 2016 року - пелюшки; чек № 9 від 15 серпня 2016 року - пелюшки; чек № 10 від 30 серпня 2016 року - «Аспаркам», «Коргликон», «Мексиприм», «Нейроксон», «Кокард»; чек № 11 від 03 серпня 2016 року - «Ревмоксин», «Мидокалм»; чек № 13 
від 11 вересня 2016 року - підгузки для дорослих; чек № 14 від 23 серпня 2016 року - «Аспаркам», «Корликон», «Мексиприн», «Верошпирон»; чек № 15 від 15 жовтня 2016 року - «Ореол»; чек № 16 від 13 серпня 2016 року - пелюшки; чек № 17 від 29 серпня 2017 року - противірусні препарати; 
чек № 18 від 09 серпня 2016 року - пелюшки; чек № 19 від 13 серпня 
2016 року - «Сульбатомакс», системи; чек № 20 від 19 серпня 2016 року - «Цефтриаксон», «Аспаркам», «Коргликон», «Флуконазол», система; чек № 21 від 02 вересня 2016 року - памперси; чек № 22 від 06 серпня 2016 року - пелюшки, аскорбинову кислоту 5%. Чеки № 12 та № 23 підтверджують придбання продуктів харчування.
 
Позивач також надав копії чеків на підтвердження придбання медичних препаратів для ОСОБА_1 у період з 31 липня 2016 року 
по 24 листопада 2016 року (а. с. 23-31).
 
Судом встановлено, що лікарями ОСОБА_1 було призначено наступні медичні препарати: «Сорбілакт», «Реосорбілакт», «Сульбоктамакс», «Флуконазол», «Левофлоксацин», «Цефтриаксон», «Коргликон», «Аспаркам», «Верошпирон», «Нейроксон».
 
Між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, внаслідок яких останній пред`явив претензії щодо здійснення догляду за ОСОБА_1 та невиконання умов спадкового договору від 27 квітня 2012 року.
 
Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
ОСОБА_9 підтвердили факт виникнення конфліктної ситуації між
ОСОБА_4 , його матір`ю ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , яка загострилася з часу госпіталізації ОСОБА_1 до лікарні. Свідки вказували, що з часу перебування ОСОБА_1 з 31 липня 2016 року по 05 вересня 
2016 року у лікарні ОСОБА_4 постійно приходив до неї, купував продукти харчування, лікарські засоби. У цей же період часу його дядько ОСОБА_2 чинив йому перешкоди у спілкуванні з бабою ОСОБА_1 , не пускав його до неї. Після виписки ОСОБА_1 з лікарні ОСОБА_2 заборонив відповідачу та його матері ОСОБА_10 заходити у квартиру баби, наказав доглядальниці не приймати від них матеріальну допомогу та ліки для 
ОСОБА_1 Свідки підтвердили, що між ОСОБА_1 та відповідачем були теплі родинні відносини, вона ніколи не скаржилася на свого онука.
 
Свідок ОСОБА_11 зазначала, що 05 вересня 2016 року до середини листопада 2016 року вона була найнята ОСОБА_2 для здійснення догляду за його матір`ю ОСОБА_1 Після виходу з лікарні остання мала слабкий стан здоров`я, була прикута до ліжка, потребувала стороннього догляду. У цей період часу вона бачила, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 склалися неприязні відносини. Останній заборонив впускати у квартиру ОСОБА_4 та його матір ОСОБА_10 , приймати від них будь-які передачі. ОСОБА_4 намагався зустрічатися зі своєю бабою, вона впускала його у квартиру, замовляла йому продукти харчування. Внаслідок хворобливого стану 
ОСОБА_1 не впізнавала близьких людей, окрім онука, ніколи на нього не скаржилась.
 
Встановлено, що станом на листопад 2016 року існувала заборгованість на загальну суму 1 759, 44 грн за комунальні послуги та послуги міського телефону у квартирі АДРЕСА_1 
(а. с.10-12). Відповідач проводив у вказаній квартирі заміну сантехніки, вікон (а. с. 111-112).
 
Позиція Верховного Суду
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
 
Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
 
Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
 
За загальним правилом, передбаченим частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
 
Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. 
 
Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, показанням свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки набувач надав належні та допустимі докази на підтвердження виконання ним умов спадкового договору та розпоряджень відчужувача, а також відсутності своєї вини у виникненні незначної заборгованості з оплати комунальних послуг, наявність якої не може вважатись істотним порушенням умов спадкового договору. Судом встановлено, що за весь час дії спадкового договору відчужувач не висувала претензій до свого онука з приводу виконання останнім її розпоряджень, а до суду в інтересах відчужувача, яка була прикута до ліжка, звернувся її син, який є спадкоємцем після смерті  ОСОБА_1 та який фактично діяв у своїх майнових інтересах.
 
Апеляційний суд на вищезазначені вимоги закону уваги не звернув, не врахував, що між сторонами склались неприязні стосунки, відповідачем доведено, що позивач, який добровільно ніс витрати з утримання своєї матері, здійснював йому перешкоди у виконанні спадкового договору, а спір щодо невиконання умов спадкового договору фактично виник не між набувачем та відчужувачем, а між спадкоємцями ОСОБА_1 , та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку із невиконанням набувачем розпоряджень відчужувача.
 
Таким чином, суд першої інстанції належним чином виконав вимоги                 статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і дотримався вимог                     статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив обставини справи та правильно вирішив спір.
 
За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Керуючись статтями 141, 400, 402, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
 
Постанову Апеляційного суду Полтавської області від 10 січня 2018 року скасувати.
 
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2017 року залишити в силі.
 
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 807 (одна тисяча вісімсот сім) гривень 40 коп.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                                                  Б. І. Гулько
 
        Є. В. Синельников
 
        С. Ф. Хопта