ПОСТАНОВА
Іменем України

01 липня 2019 року 
Київ
справа №825/1606/16
адміністративне провадження №К/9901/10623/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів Губської О.А., Калашнікової О.В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року (колегія суддів у складі головуючого судді Бужак Н.П., Костюк Л.О., Троян Н.М.)
у справі №825/1606/16
за позовом  ОСОБА_1 
до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського відділу міліції УМВС України в Чернігівській області
про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення.
I. ПРОЦЕДУРА
1.  ОСОБА_1   звернулась до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Чернігівського відділу міліції УМВС України в Чернігівській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ заступника голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 15 серпня 2016 року №21 о\с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС.
2. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року в задоволенні  позову відмовлено.
3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано наказ заступника голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 15 серпня 2016 року №21 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського відділу УМВС.
4. У поданій касаційній скарзі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ та згідно з наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника УМВС України в Чернігівській області від 5 грудня 2012 року №224 о/с на підставі постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 22 листопада 2012 року була звільнена у запас Збройних Сил України відповідно до пункту 64 "й" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення).
6. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №825/78/13-а наказ УМВС України в Чернігівській області від 5 грудня 2012 року №224 о/с було визнано незаконним та зобов`язано відповідача поновити позивачку на роботі.
7. На підставі зазначеної постанови Київського апеляційного адміністративного суду наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 31 липня 2013 року №176о/с попередній наказ від 05 грудня 2012 року №224о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ скасовано з поновленням її на службі. Одночасно частиною другою цього наказу ОСОБА_1 з 5 грудня 2012 року було увільнено від займаної посади з залишенням її в розпорядженні начальника Чернігівського міського відділу УМВС до закінчення дії обставин, що визнані судом як такі, що забороняють звільнення (частина третя статті 184 Кодексу законів про працю України).
8. Не погодившись з наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 31 липня 2013 року №176о/с в частині увільнення від займаної посади та поновлення на посаді, позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування. 
9. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 вересня 2015 року, у справі №825/3300/13-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: визнано протиправним та скасовано наказ начальника УМВС України в Чернігівській області від 31 липня 2013 року №176о/с в частині увільнення майора міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області.
10. Наказом УМВС України в Чернігівській області від 30 жовтня 2015 року №406 о/с ОСОБА_1 знову було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України відповідно до пункту 64 "й" з 2 листопада 2015 року. Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом про оскарження зазначеного наказу від 30 жовтня 2015 року №406 о/с.
11. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, у справі №825/3657/15-а наказ від 30 жовтня 2015 року №406 о/с визнано протиправним та скасовано.
12. На підставі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року відповідачем видано наказ від 19 травня 2016 року №13о/с, яким скасовано пункт наказу УМВС України в Чернігівській області від 30 жовтня 2015 року №406о/с в частині звільнення позивачки та одночасно звільнено у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) відповідно до пункту 64 "й" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення) майора міліції ОСОБА_1 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС з 2 листопада 2015 року.
13.  ОСОБА_1 вкотре звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом про скасування наказу від 19 травня 2016 року №13о/с. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року, яка набрала законної сили, у справі №825/1119/16 позовні вимоги задоволено та скасовано наказ від 19 травня 2016 року №13о/с. 
14. У зв`язку з цим наказом УМВС в Чернігівській області №21 о/с від 15 серпня 2016 року скасовано пункт наказу УМВС від 19 травня 2016 року №13 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС з 2 листопада 2015 року на підставі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2016 року №825/1119/16.
15. Цим же наказом згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114 (далі - Положення про проходження служби) звільнено з органів МВС у запас Збройних сил України (з постановленням на військовий облік) відповідно до пункту 64 «й» (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення) майора міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Деснянського відділу міліції Чернігівського міського відділу УМВС.
16. Вважаючи незаконним зазначений наказ відповідача, позивачка звернулась до суду з цим адміністративним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.
17. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення до відповідальності позивачки відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є безумовною підставою для звільнення її зі служби в органах внутрішніх справ. 
18. Крім того суд першої інстанції зазначив, що на момент видання спірного наказу дитині позивачки виповнилось три роки, а тому відпали обставини, що перешкоджали звільненню останньої. Відтак відповідач мав всі підстави для видання спірного наказу про звільнення позивачки зі служби в органах внутрішніх справ за статтею 22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та статті 64 пункту «й» Положення про проходження служби.
19. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив з того, що звільнення позивачки є дисциплінарним стягненням відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Оскільки сплив строк, визначений вказаним нормативним актом, протягом якого є можливим притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, то спірний наказ є протиправним.
20. Також суд апеляційної інстанції вказав, що обставина перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, не може бути підставою для відтермінування строку накладення дисциплінарного стягнення на більш пізніший строк, оскільки таке відтермінування можливе лише у випадку перебування у відпустці чи у період тимчасової непрацездатності та стосується строку накладення стягнення до 1 місяця.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
21. Відповідач у своїй касаційній скарзі зазначає, що відповідно до судових рішень, ухвалених у спорах між ОСОБА_1 та органом внутрішнім справ, звільнення позивачки мало бути проведеним відповідно до статті 22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», однак з урахуванням вимог частини третьої статті 184 Кодексу законів про працю України, тобто після досягнення дитиною трирічного віку. На виконання зазначеного відповідачем й видано спірний наказ - в день, коли дитині позивачки виповнилось три роки.
22. Також відповідач зазначає, що не має жодного доказу, який би вказував на призначення та проведення службового розслідування та про будь-які рішення, які б приймались ним відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а відтак помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про застосування до спірних правовідносин зазначеного нормативного акту.
23. При цьому, зазначає відповідач, є рішення суду, яке набрало законної сили та в якому зазначено, що спірні правовідносини регулюються сферою дії норм антикорупційного законодавства, а не інститутом дисциплінарної відповідальності.
24. В запереченнях на касаційну скаргу позивач не погоджується з її доводами, вважає касаційну скаргу необґрунтованою. Натомість вважає законним та обґрунтованим оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та погоджується з мотивами ухвалення цього рішення, що зазначені в пунктах 19, 20 цієї постанови. 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
25. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
26. Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, позивачку майора міліції дільничного інспектора міліції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та частиною першою статті 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. згідно з постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 вересня 2012 року, залишеної без змін постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 22 листопада 2012 року, у справі № 2506/7815/2012.
27. Правовий статус міліції визначався Законом України «Про міліцію», відповідно до частини першої статті 18 якого передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби, затверджуваним Кабінетом  Міністрів України.
28. Відповідно до пункту 67 Положення про проходження служби (в редакції, що діяла на час притягнення позивачки до адміністративної відповідальності) особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.
29. Аналогічне положення міститься і в абзаці другому частини другої статті 22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».
30. Наведеному положенню кореспондує норма пункту 64 підпункту «й» Положення про проходження служби (в редакції, що діяла на час притягнення позивачки до адміністративної відповідальності), відповідно до якої особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення.
31. Зі змісту наведених норм вбачається, що особа з числа рядового або начальницького складу, щодо якої, зокрема, набрало законної сили рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності за будь-яке адміністративне корупційне правопорушення, підлягає звільненню зі служби в запас (з постановкою на військовий облік). 
32. Відтак, позивачка, щодо якої набрало законної сили рішення суду про притягнення її до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягала б звільненню зі служби в запас (з постановкою на військовий облік).
33. Однак, оскільки спірний наказ відповідача виданий 15 серпня 2016 року, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню ті норми, які діяли на час його видання. Станом на день видання спірного наказу (15 серпня 2016 року) цитовані норми Положення про проходження служби (пункти 28, 30 цієї постанови) змінились.
34. Так, пунктом 64 підпункту «й» Положення про проходження служби (в редакції, що діяла на час видання спірного наказу) передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.
35. Відповідно до п. 67 Положення про проходження служби (в редакції, що діяла на час видання спірного наказу) особи рядового або начальницького складу, притягнуті до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за яке накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня надходження до органу внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.
36. Порівнюючи відповідні редакції цитованих норм Положення про проходження служби необхідно зауважити, що остання їх редакція відрізняється від попередньої тим, що містить обов`язкову умову для звільнення зі служби у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме те, що таким рішенням суду на особу повинно бути накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
37. Відтак для звільнення особи в запас (з постановкою на військовий облік) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, необхідно також, щоб таким рішенням суду було накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
38. Як зазначалось (пункт 26 цієї постанови) постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 вересня 2012 року на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.
39.          Отже, звільнення позивачки з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України на підставі пункту 64 підпункту «й» Положення про проходження служби (в редакції, що діяла на час видання спірного наказу) за відсутності в рішенні суду, яким особу притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, є незаконним.
40. З підстав наведеного інші доводи відповідача не беруться судом до уваги, оскільки вони не мають жодного юридичного значення для правильного вирішення цього спору.
41. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування спірного наказу відповідача.
42. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
43. Відповідно до статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
44. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у справі №825/1606/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду