ПОСТАНОВА
Іменем України

28 серпня 2019 року 
Київ
справа №815/7025/13-а
адміністративне провадження №К/9901/2702/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державного підприємства «Хлібна база № 77» Державного агентства резерву України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року (головуючий суддя Левчук О.А.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року (в колегіальному складі: головуючого суддя - Потапчук В.О., судді: Коваль М.П. та Семенюк Г.В.) у справі за позовом Березівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області до Державного підприємства «Хлібна база № 77» Державного агентства резерву України про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться у банку, зобов`язання виконати законні вимоги податкового керуючого,

В С Т А Н О В И В:

Березівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - позивач, Інспекція) звернулася з позовом до Державного підприємства «Хлібна база № 77» Державного агентства резерву України (далі - відповідач, Підприємство), в якому після уточнення позовних вимог просила: 1) зупинити видаткові операції на рахунках платника податків: МФО банку 380805, АТ «Райффайзен Банк Аваль» р/р № НОМЕР_1 ; МФО банку 328351, ООДАТ «Райффайзен Банк Аваль» р/ч № 260479783 шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться у банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу); 2) зобов`язати виконати законні вимоги податкового керуючого, а саме: визначити та надати перелік ліквідного майна з його детальною характеристикою, вказанням найменування та його балансової  вартості на суму не менше, ніж сума податкового боргу для визначення  переліку майна, на яке буде розповсюджено право податкової застави і яке в подальшому буде реалізовано в рахунок погашення податкового боргу платника.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що оскільки за відповідачем рахується податковий борг в сумі 168338 грн., податковий керуючий звернувся до боржника з вимогою самостійно визначити та надати до Іванівського відділення перелік ліквідного майна з його детальною характеристикою, найменуванням та його балансовою вартістю на суму не менше ніж сума податкового боргу, для визначення переліку майна, на яке буде розповсюджено право податкової застави і яке в подальшому буде реалізовано в рахунок погашення податкового боргу відповідача. Проте, Підприємством надано відповідь про неможливість виконання вимог податкового керуючого, у зв`язку з чим складено акт про перешкоджання виконанню повноважень податковим керуючим № 181/15-00/20947701 від 20.09.2013 року та, як наслідок, звернення до суду в порядку положень абзацу 2 пункту 91.4 статті 91 Податкового кодексу України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою  Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково; зупинено видаткові операції на рахунках платника податків державного підприємства "Хлібна база № 77" Державного комітету України з Державного матеріального резерву шляхом накладення арешту на кошти в сумі 168338 грн. (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу); зобов`язано державне підприємство "Хлібна база № 77" Державного комітету України з Державного матеріального резерву виконати законні вимоги податкового керуючого, а саме: надати документи, необхідні податковому керуючому для здійснення опису майна, на яке поширюється право податкової застави або складення акту про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про перешкоджання відповідачем виконанню повноважень податковим керуючим з огляду на непроведення в порядку та строки, визначені Положенням «Про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу», затвердженого наказом Фонду Держмайна №1954 від 29.12.2010 року (далі - Положення), інвентаризації та визначення переліку майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. По суті ж, як вбачається із змісту касаційної скарги, відповідач не погоджується із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції лише в частині задоволених позовних вимог.

Касаційна скарга платника податків мотивована залишенням поза увагою судами попередніх інстанцій таких обставин: згідно п.7 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою КМУ №803 від 06.06.07 року (далі - Порядок) та приписів Положення відчуження зазначеного майна можливе лише після надання згоди відповідного суб`єкта управління державним майном, а оскільки така згода Підприємству суб`єктом управління не надана, то платник податків не мав можливості виконати вимогу податкового керуючого з об`єктивних причин, крім того отримання згоди ускладнюється відсутністю на Підприємстві необхідного пакету документація, яка була вилучена правоохоронними органами; в порушення вимог ч.6 ст.183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом першої інстанції прийнято до провадження позовну заяву без попереднього звернення контролюючого органу до суду з відповідним поданням.

Письмових заперечення (відзиву) на касаційну скаргу не надходило.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наступне.

Судами встановлено, що Іванівською районною державною адміністрацією Одеської області проведено державну реєстрацію юридичної особи - державного підприємства «Хлібна база № 77» Державного комітету України з Державного матеріального резерву (згідно з реєстрацією змін до установчих документів -  Державне підприємство «Хлібна база № 77» Державного агентства резерву України, ідн. № 20947701).

Наказом № 101 від 02.08.2013 року начальника Інспекції головного державного ревізора-інспектора сектору оподаткування та контролю об`єктів і операцій Тараненко Т.О. призначено податковим керуючим боржника - Підприємства.

03.09.2013 року Підприємством отримано податкову вимогу форми «Ю» від 02.09.2013 року № 2-15, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 01.09.2013 року становить 61560,22 грн., з яких 52108,88 грн. податок на додану вартість та 9451,34 земельний податок з юридичних осіб.

10.09.2013 року Інспекція в особі податкового керуючого Тараненко Т .О. листом за № 1497/15-00 звернулась до Підприємства з вимогою терміново самостійно визначити та надати перелік ліквідного майна з його детальною характеристикою, найменуванням та його балансовою вартістю на суму не менше ніж сума податкового боргу.

20.09.2013 року листом за №343 Підприємство надало відповідь податковому керуючому про неможливість самостійно визначити та надати до Іванівського відділення Інспекції перелік ліквідного майна з його детальною характеристикою, зазначенням найменування та його балансової вартості для складання акту опису майна у податкову заставу, оскільки згідно із розділом 5 статуту Підприємства, затвердженого Державним агентством резерву України, майно Підприємства є державною власністю та закріплене за ним на праві господарського відання, а отже воно не має правомочності щодо самостійного розпорядження майном.

20.09.2013 року у зв`язку з тим, що Підприємством не визначено перелік ліквідного майна для реєстрації його у податкову заставу у відповідному Державному реєстрі податковим керуючим Тараненко Тетяною Олександрівною складено Акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим №181/15-00/20947701.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд дійшов висновку про таке.

Так, відповідно до п.п. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 88.1 ст. 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. 

За змістом положень п.п. 89.1.1 п. 89.1, п. 89.2 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до пп. 89.4. ст.89 ПК України, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. 

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. 

Разом з тим, згідно пп. 91.4. ст. 91 ПК України, у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. 

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців. 

Отже відповідно до приписів статей 89, 91 ПК України окремо визначено алгоритм дій податкового керуючого як у разі недопуску податкового керуючого для здійснення опису майна та/або неподання необхідних щодо цього документів, так і у разі перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом.

При цьому про зазначені факти складаються різні за змістом акти, які і є підставою звернення податкового керуючого до суду.

Крім того, закон чітко визначає зміст позовних вимог, з якими у зазначених випадках податковому органу надано право звернутися до суду, та передбачає настання різних правових наслідків для платника податків.

Судами встановлено, що на лист податкового керуючого про надання відповідних документів для складання акту опису майна у податкову заставу від 10.09.2013 року платник податків надав відповідь про неможливість надання такого переліку майна без відповідного погодження, оскільки не наділений правом розпорядження майном на свій розсуд, тобто фактично не подав документів, необхідних для такого опису.

Наразі податковим керуючим 20.09.2013 року складено Акт №181/15-00/20947701 про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим у відповідності до пункту 91.4 статті 91 ПК України без вказівки на те, у чому полягало перешкоджання та яким діям податкового керуючого з боку платника податків.

Водночас суди попередніх інстанцій, вирішуючи даний спір, керувалися положеннями пункту 91.4 статті 91 ПК України, а не нормою щодо невиконання вимоги податкового керуючого про подання документів для опису майна та, як наслідок, допустили неправильне застосування норм матеріального права.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій обґрунтовано не взято до уваги посилання відповідача на те, що порядок розгляду питання щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника передбачає звернення контролюючого органу з поданням в порядку статті 183-3 КАС України, оскільки положення ПК України та процесуального законодавства не містять імперативних норм, які б установлювали б такі правила.

У даному випадку обрання контролюючим органом позовної форми звернення до суду не суперечить КАС України та ПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

При постановленні оскаржуваних рішень суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що заявлена частина позовних вимог може бути задоволеною.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Хлібна база № 77» Державного агентства резерву України задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року у справі №815/7025/13-а в частині задоволених позовних вимог про: зупинення видаткових операці1 на рахунках платника податків державного підприємства "Хлібна база № 77" Державного комітету України з Державного матеріального резерву шляхом накладення арешту на кошти в сумі 168338 грн. (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу); зобов`язання державного підприємства "Хлібна база № 77" Державного комітету України з Державного матеріального резерву виконати законні вимоги податкового керуючого, а саме: надати документи, необхідні податковому керуючому для здійснення опису майна, на яке поширюється право податкової застави або складення акту про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення - у задоволенні позовних вимог Березівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області відмовити.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду