Постанова 
Іменем України
 
20 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 522/7428/15-ц
провадження № 61-31861св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа - державний нотаріус Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Юлія Олександрівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Шостої одеської державної нотаріальної контори Вахненко Юлія Олександрівна, про визнання недійсним заповіту, визнання права власності в порядку спадкування,
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року у складі судді Нікітіної С. Й. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 рокуу складі колегії суддів: Цюри Т. В., Кононенко Н. А., Сегеди С. М.,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2015 року ОСОБА_1   звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи та просив: визнати недійсним заповіт,                   складений ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філіповою Г. О. 08 жовтня 2014 року та довіреність від 08 жовтня 2014 року, посвідчену вищевказаним нотаріусом; визнати його власником спадкового майна після померлої ОСОБА_4 , що складається з 7/20 частин домоволодіння розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги,  ОСОБА_1  посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра  ОСОБА_4 , яка повинна була заповісти йому та його родині 7/20 частин домоволодіння та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 . Однак після звернення до нотаріуса і з заявою про прийняття спадщини він дізнався, що 08 жовтня              2014 року ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я ОСОБА_2 , яким спадкодавець розпорядилася щодо належного їй 7/20 частин домоволодіння, розташованого за вказаною вище адресою. Крім того 08 жовтня 2014 року ОСОБА_4 видала ОСОБА_2 довіреність, на підставі якої відповідач відчужив належну спадкодавцю земельну ділянку на користь третіх осіб. На його думку, при підписанні заповіту та видачі довіреності  ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними у зв`язку з тяжким захворюванням. Крім того, заповіт не відповідав дійсній волі ОСОБА_4 , оскільки заповіт складений на ім`я сторонньої особи.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 13 квітня 2017 року позовну заяву залишив без розгляду.  
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду
Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 22 серпня 2017 року ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року залишив без змін. 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив позов без розгляду, так як належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач повторно не з`явився в судове засідання, що є підставою для залишення позову без розгляду.
 Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
У вересні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Приморського районного суду міста Одеси               від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог процесуального законодавства,  місцевий суд не повідомив його належним чином про судове засідання призначене на 13 квітня 2017 року. В оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції не зазначив прізвище адвоката позивача, що свідчить про відсутність всебічного розгляду цієї справи. Апеляційним судом не взято до уваги поважність причин неявки представника позивача ОСОБА_3 .
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
30 травня 2018 року справу № 522/7428/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                       від 05 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.
 
Фактичні обставини справи 
Апеляційним судом встановлено, що справа знаходилася в провадженні місцевого суду з квітня 2015 року та її розгляд відкладався неодноразово через неявку позивача і його представників які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджуються відповідними розписками.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подавав до місцевого суду заяви про відкладення судових засідань призначених на 05 квітня, 09 червня, 22 вересня,          03 листопада, 05 грудня 2016 року, 24 лютого та 13 квітня 2017 року у зв`язку з хворобою адвоката Гращенка Г. Е. При цьому будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин представником позивача не було надано.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального 
права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України                          від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал (далі - ЦПК України 2004 року), суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Установлено, що Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 13 квітня 2017 року відкрив провадження у цій справі та призначив її до судового розгляду.
Судові засідання у цій справі призначалися неодноразово, зокрема на 05 квітня, 09 червня, 22 вересня, 03 листопада, 05 грудня 2016 року, 24 лютого та 13 квітня 2017 року.
Перед судовими засіданнями, призначеними на вказані вище дати, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подавав до місцевого суду заяви про відкладення судових засідань у зв`язку з хворобою адвоката Гращенка Г. Е.
Однак, заяви про розгляд справи у його відсутність позивач (його представник)  до суду не подав.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених частиною третьою статті 169, пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року, оскільки неявка позивача (його представника) у судове засідання, призначене на 13 квітня  2017 року, є повторною, а заява про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходила.
Аргументи скарги про те, що місцевий суд не повідомив  ОСОБА_1 належним чином про судове засідання призначене на 13 квітня 2017 року, не заслуговують на увагу, оскільки 12 квітня 2017 року представником позивача  ОСОБА_3 до місцевого суду подано заяву про перенесення розгляду справи призначеної на       13 квітня 2017 року. Тобто представнику позивача було відомо, що розгляд справи було призначено місцевим судом на 13 квітня 2017 року.
 
Посилання в скарзі на те, що апеляційним судом не взято до уваги поважність причин неявки представника позивача ОСОБА_3 , не мають правового значення, оскільки суд може залишити заяву без розгляду в разі повторної (другої підряд) неявки в судове засідання представника позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, незважаючи на причини неявки в судове засідання. 
Доводи касаційної скарги фактично зводяться до необхідності переоцінки досліджених судами доказів, які суди вважали достатніми для залишення позову без розгляду, а також до необхідності переоцінки цих доказів в контексті обставин, які заявник вважає такими, що виключають можливість залишення поданої ним позовної заяви без розгляду, що в силу статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Передбачених частиною третьою статті 400 ЦПК України підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги Верховним Судом не встановлено.
 
Згідно з частиною третьою статті 401 та статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. П. Курило