ПОСТАНОВА
Іменем України

11 червня 2019 року 
Київ
справа №804/6483/15
адміністративне провадження №К/9901/44114/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на  постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В., Добродняк І.Ю.  від 23.12.2015 у справі № 804/6483/15  за позовом ОСОБА_1  до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" Додусенка Володимира Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії -,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд, відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенко Володимира Івановича, Уповноважена особа, відповідач-2), в якому просив:
- визнати протиправною відмову Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка В. І. оформлену листом від 09.04.2015 № 19/1344 щодо включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті від 15.09.2014;
- зобов`язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка В. І. включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до переліку вкладників ПАТ «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті від 15.09.2014;
- зобов`язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка В. І. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов`язати ФГВФО включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня  2015 адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною відмову Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка В. І. оформлену листом від 09.04.2015 № 19/1344 щодо включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті від 15.09.2014;
- зобов`язано Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка В. І. включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до переліку вкладників ПАТ «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті від 15.09.2014;
- в іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року скасовано  постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня  2016 року в частині задоволення позовних вимог  та прийнято в цій частині нову, якою в задоволенні позову відмовлено. В решті постанову залишено без змін.
В касаційній скарзі  позивач,  посилаючись на порушення судом апеляційної  інстанції норм матеріального та процесуального права,  просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог касаційної скарги  зазначено, що приписами чинного законодавства Уповноважену особу не наділено повноваженнями щодо визнання правочинів нікчемними, а лише надано можливість виявляти нікчемні правочини. Вказує, що відсутні підстави для визнання договору банківського вкладу нікчемним, оскільки  немає значення походження коштів, які перебували на рахунку.
В запереченні на касаційну скаргу Уповноважена особа   просить скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що 15.09.2014 ОСОБА_1 звернувся до Приватного підприємства «Трансбуд КР» (далі - ПП «Трансбуд КР», Підприємство) з заявою про надання поворотної фінансової допомоги строком на 1 рік шляхом перерахування коштів у сумі 190 000 грн. на банківський рахунок у ПАТ "Банк Камбіо".
На виконання вказаного розпорядження 15.09.2014 між ОСОБА_1 (Позичальник) та ПП «Трансбуд КР» (Позикодавець) укладений договір № 15/09-3 поворотної фінансової допомоги у сумі 190 000 грн. на банківський рахунок Позичальника у ПАТ "Банк Камбіо».
Того ж дня - 15.09.2014 між ПАТ "Банк Камбіо" (Банк) та ОСОБА_1 укладено договір № 26205310100283, за умовами якого Банк відкрив позивачу поточний рахунок в гривні та зобов`язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування).
На розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий за вищевказаним договором з Банком, надійшли грошові кошти у розмірі 190 000 грн. від ПП «Трансбуд КР» згідно меморіального ордеру № 215 від 15.09.2014 та банківської виписки .
Відповідно до призначення платежу, вказаному у даному меморіальному ордері, грошові кошти перераховано ОСОБА_1 на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги № 15/09-3 від 15.09.2014.
25.09.2014 Правлінням Національного банку України винесено постанову № 603/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії проблемних» віднесено ПАТ «Банк Камбіо» до категорії проблемних», якою з метою стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового становища, з дня прийняття цієї постанови протягом 180 днів установив обмеження у діяльності Банку, зокрема, зупинення зарахування коштів на рахунки фізичних осіб, що перераховуються з рахунків, відкритих у ПАТ «Акта банк».
04.12.2014 Правлінням Національного банку України винесено постанову № 782 «Про віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», якою ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних банків..
Також 04.12.2014 Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 140, яким:
- в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 05.12.2014 строком на три місяці (по 04.03.2015 включно);
- призначено Уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо» .
27.02.2015 Правлінням Національного банку України винесено постанову № 144 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» .
02.03.2015 Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 46, яким:
- розпочато процедуру ліквідації Банку з відшкодуванням з боку ФГВФО коштів за вкладами фізичних осіб з 02.03.2015;
- призначено Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» Додусенка В. І.
12.03.2015 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи з заявою про повернення Банком коштів у сумі 190 000 грн. з огляду на наявність інформації про не включення ОСОБА_1 в списки на виплату суми відшкодування залишку коштів на його поточному рахунку у гривні в банку у сум 190 000 грн. з вимогою надати пояснення такого не включення.
09.04.2015 Уповноваженою особою листом № 19/1344 надано позивачу відповідь, в якій пояснено про проведення перевірки на предмет наявності ознак, передбачених ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо нікчемності правочину, з огляду на те, що операції по рахунку ОСОБА_1 підпадають під наведені ознаки.
Також позивача повідомлено про реєстрацію кримінального провадження за фактом вчинення службовими особами Банку злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та зазначено, що досудове розслідування здійснюється Головним слідчим управлінням СБ України.
Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність бездіяльності Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Додусенка В.І. щодо не включення відомостей про позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум за вкладами за рахунок коштів Фонду.
Скасовуючи постанову та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд  виходив з того, що позивач не був включений до переліку вкладників у зв`язку із визнанням відповідачем договору на відкриття банківського рахунку та договору  банківського вкладу, укладеного між позивачем та ПАТ "Банк Камбіо"  нікчемним, оскільки вказаний правочин було вчинено виключено з метою штучного створення обов`язку Фонду щодо відшкодування грошових коштів та спрямований на незаконне заволодіння державними коштами.
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне. 
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. 
Також слід вказати, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа №            826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №      4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228           Цивільного кодексу України (далі - ЦК) не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38             Закону № 4452-VI.
У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття "подрібнення вкладів", "розбивка вкладів", вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під "подрібненням" чи "розбивкою" розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої. 
Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. 
Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону №        4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку. 
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ "Банк Камбіо"  до запровадження тимчасової адміністрації, а тому  підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому Уповноваженою особою  не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Банк Камбіо", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI.
Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладників банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду для подання до Фонду додаткової інформації щодо позивача  як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Камбіо"  за рахунок Фонду.
Вказана правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.
Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в  за рахунок Фонду.
Стосовно посилань суду апеляційної інстанції на наявність кримінальних проваджень за фактом вчинення службовими особами ПАТ "Банк Камбіо" злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 Кримінального кодексу України, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутній жоден вирок про вчинене кримінальне правопорушення, а отже, вказане не може бути підставою для порушення права позивача на отримання гарантованої суми  відшкодування за рахунок ФГВФО. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для часткового задоволення позову, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 352 КАС України  суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись ст.ст. 343, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу    ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від      23 грудня  2015  року скасувати.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2015  року залишити в силі.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
А.Ю. Бучик
Л.Л. Мороз 
 А.І. Рибачук ,
Судді Верховного Суду