ПОСТАНОВА
Іменем України

22 серпня 2019 року 
Київ
справа №464/5149/16-а
адміністративне провадження №К/9901/27355/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 02 серпня 2016 року (суддя Горбань О.Ю.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року (судді:  Матковська З.М., Затолочний В.С., Каралюс В.М.) у справі №464/5149/16-а за позовом Арбітражного керуючого Надлонок Андрія Івановича до Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування постанови про адміністративне стягнення, 
В С ТА  Н О В И В:
У червні 2016 року  Арбітражний керуючий Надлонок Андрій Іванович (далі - позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - податковий орган, відповідач у справі, скаржник у справі) в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову податкового органу серія ХН №091711 у справі про адміністративне правопорушення від 14 червня 2016 року, якою на позивача, як ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Украплон», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 5 статті 166-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнено до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 гривень.
В позовній заяві зазначено, що 14 червня 2016 року виконуючим обов`язки начальника податкового органу винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ХН № 091711, відповідно до якої позивача притягнуто до відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 гривень за порушення частини 5 статті 166-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі протоколу № 81 про адміністративне правопорушення від 31 травня 2016 року серія АА № 068621. Відповідно до постанови, позивача, як ліквідатор ТОВ "Украплон", нібито не подав в повному обсязі на вимогу податкового для проведення документальної перевірки первинні документи. Позивач вважає оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення такою, що прийнята з порушенням діючого процесуального та матеріального законодавства України, на підставі неправомірно встановлених фактичних обставин справи, без належного повного та всебічного розгляду матеріалів адміністративної справи, а тому такою, що є протиправною та підлягає скасуванню.
Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 02 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року позов задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ХН №091711 від 14 червня 2016 року, складену в.о.начальника податкового органу, якою позивача у справі, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Украплон» визнано винним за частиною 5 статті 166 - 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.
Не погоджуючись із прийнятим рішеннями судів  попередніх інстанцій, податковий орган  подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів попередніх інстанцій не є такими, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи і їх сукупності, керуючись законом, як це передбачено статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У запереченні на касаційну скаргу позивач зазначає про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень та відсутність підстав для задоволення касаційної скарги. 
Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Переглянувши рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.
Постановою податкового органу у справі про адміністративне правопорушення від 14 червня 2016 року серія ХН № 091711 позивача у справі визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 166-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф у розмірі 1700 гривень.
Згідно Постанови господарського суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року у справі №914/2969/15, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Украплон» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у справі. Ліквідатором ТзОВ «Украплон» призначено арбітражного керуючого Надлонка Андрія Івановича, свідоцтво №158 від 07 лютого 2013 року.
21 квітня 2016 року відповідачем у справі на адресу ліквідатора ТзОВ «Украплон» направлено лист - вимогу №3038/10/2201 про надання документів для перевірки.
Відповідно до відповіді Арбітражного керуючого №02-23/914/2969/15 від 26 квітня 2016 року, останній повідомив, що при проведенні перевірки головному державному ревізору, інспектору Городоцької об`єднаної державної податкової інстанції Воробцю В.Й . надані для огляду і перевірки витребувані документи. Крім того, частина документів була передана нарочно.
На Вимогу №1 від 22 квітня 2016 року, податкового органу згідно повідомлення №02-23/914/2969/15/1 від 26 квітня 2016 року надані копії виписки по рахунку № НОМЕР_1 у АТ «Райффайзен Банк Аваль» за період з 01 січня 2014 року по 06 червня 2014 року.
Листом від 16 червня 2016 року  позивач у справі повідомив податковий органу про те, що усі наявні у нього документи, а також додаткові документи, які були одержані в процедурі банкрутства, ним були представлені до перевірки та надані податковому органу відповідні копії. Дані обставини підтверджуються актом прийому-передачі Документів банкрута від 28 жовтня 2015 року.
Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що він, як ліквідатор ТзОВ «Украплон» на вимогу податкового органу №3038/10/2201 від 21 квітня 2016 року не подав для проведення документальної перевірки первинних документів, а саме виписок банку по АТ «Райффайзен Банк Україна» за 2014 рік, кредитні договори, договори безповоротної фінансової допомоги, касові книги, договори оренди землі, транспортних засобів, книги обліку розрахунків з контрагентами, тощо.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статей 10 та 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Частина 5 статті 166-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за неподання, несвоєчасне подання або подання не в повному обсязі на вимогу органів доходів і зборів або Пенсійного фонду України для проведення позапланових перевірок первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, податкової звітності та інших документів, що пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, інших сум, що пов`язані із такими зобов`язаннями, дотриманням вимог іншого законодавства, контроль за яким покладено на зазначені органи та фонди, несвоєчасне, неповне або з порушенням встановленого порядку проведення на вимогу органу доходів і зборів інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей та коштів під час припинення юридичної особи.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у позивача у справі були відсутні витребовувані виписки по рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Украплон», що унеможливлювало їх подання до податкового органу. Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач у справі звертався в банк з заявами (зокрема лист №02-23/914/2969/15 від 10 травня 2016 року) про надання виписки по рахункам Товариства, які банком були проігноровані.
Таким чином, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність в діях позивача у справі умислу на вчинення правопорушення передбаченого частиною 5 статті 166-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а отже, відсутній склад адміністративного правопорушення, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Доводи ж касаційної скарги за наведеного та обставин даної справи не дають підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 327, 341, 343, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Городоцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 02 серпня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі №464/5149/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду