Постанова
Іменем України 
 
17 липня 2019 року 
м. Київ
 
справа №478/1812/15-ц
провадження №61-23669св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор»
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року              в складі судді Іщенко Х. В. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від            26 травня 2016 року в складі суддів: Царюк Л. М., Козаченка В. І., Мурлигіної О. Я.,  
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» (далі - ДП «Миколаївський облавтодор») про стягнення грошових коштів, витрачених для вирішення виробничих питань.
Свої вимоги мотивував тим, що 01 серпня 2011 року наказом № 20-к він був прийнятий на роботу на посаду начальника Філії «Новобузький райавтодор», яка                    є структурним підрозділом ДП «Миколаївський облавтодор». Протягом усього часу роботи він витрачав власні кошти на придбання товарно - матеріальних цінностей для потреб відповідача, що оформлювалося бухгалтерією філії шляхом складання авансових звітів. На підставі наказу від 27 жовтня 2015 року його звільнено із займаної посади за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, однак при звільненні відповідач не виплатив йому кошти, які рахуються як заборгованість за підзвітними сумами              в розмірі 81 388, 72 грн. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути                                  з відповідача на його користь витрати, понесені ним для вирішення виробних питань, на зазначену суму.
У грудні 2015 року ДП «Миколаївський облавтодор» звернулося із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.
Вимоги свого позову ДП «Миколаївський облавтодор» мотивувало тим, що під час роботи ОСОБА_1 на посаді начальника Філії «Новобузький райавтодор» сталося дві дорожньо-транспортні пригоди, винним у яких визнано ОСОБА_1                  у зв`язку з тим, що він, як відповідальна посадова особа, не забезпечив безпеку дорожнього руху.
Так, 27 січня 2014 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті                     140 КУпАП, в якому зазначено, що останній, як відповідальна посадова особа, не забезпечив безпеку дорожнього руху на автодорозі Любомирівка-Новоданилівка,                  а саме несвоєчасно здійснив посипання дорожнього покриття протиожеледними матеріалами, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода та автотранспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень. Страхова компанія на підставі договору страхування відшкодувала ОСОБА_2 збитки, що були завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі                83 942, 67 грн. Ця страхова компанія звернулася до господарського суду з позовом до ДП «Миколаївський облавтодор» про стягнення суми страхового відшкодування                      у зазначеному розмірі. 
Крім того, 05 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті                       140 КУпАП, де зазначено, що останній, як відповідальна посадова особа, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не забезпечив усунення ямковості на проїзній частині автодороги Миколаїв-Дніпропетровськ біля с. Великоолександрівка, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода та автотранспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 зазнав механічних пошкоджень. На підставі зазначеного протоколу постановою судді Казаківського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 140 КУпАП і накладено штраф. Відповідно до рішень судів першої та апеляційної інстанцій з ДП «Миколаївський облавтодор» стягнуто на користь ОСОБА_3 30 218, 67 грн в рахунок відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків. 07 грудня 2015 року в рамках виконавчого провадження ДП «Миколаївський облавтодор» перерахувало зазначену суму коштів на рахунок виконавчої служби.
Посилаючись на викладене, ДП «Миколаївський облавтодор» просило суд стягнути                 з ОСОБА_1 в порядку регресу суму грошових коштів у розмірі 114 161, 34 грн на відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок неналежного виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого                2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто                                       з ДП «Миколаївський облавтодор» на його користь підзвітні кошти при звільненні працівника у розмірі 50 589, 33  грн. Зустрічний позов ДП «Миколаївський облавтодор» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь                         ДП «Миколаївський облавтодор» майнову шкоду у розмірі 30 218, 67  грн. 
Суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з виробничою необхідністю, для забезпечення його належної роботи, ОСОБА_1 витрачались власні кошти на господарські потреби. Згідно витягу з довідки перевірки фінансово-господарської діяльності Філії «Новобузький райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор», за період з 01 січня 2013 року по 22 січня 2016 року встановлено, що відповідно до авансових звітів ОСОБА_1 , борг ДП «Миколаївський облавтодор» по підзвіту становить 81 388, 72 грн. Проте, вказаною перевіркою також встановлено, що                     ДП «Миколаївський облавтодор» через неналежне оформлення первинних документів отримано збитків від втрати податкового кредиту у сумі 23 039,07 грн. Також, авансові звіти були оформлені ОСОБА_1 під час перебування у відпустці чи на лікарняному на суму 7 760,32 грн. У зв`язку з викладеним, позов ОСОБА_1 частково задоволено з врахуванням вищезазначених сум.
Частково задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 140 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2015 року стягнуто з ДП «Миколаївський облавтодор» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 29 183, 24 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн, а також 535, 43 грн судового збору. Саме на ОСОБА_1 як начальника Філії «Новобузький райавтодор» покладено обов`язки вжиття невідкладних заходів щодо усунення наявних недоліків експлуатаційного стану автодоріг загального користування, які безпосередньо впливають на безпеку дорожнього руху, та відповідальність за своєчасне попередження учасників дорожнього руху про небезпеку (перешкоду), яка виникла через незадовільний експлуатаційний стан автодороги та забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому               з ОСОБА_1 стягнуто 30 218, 67 грн на відшкодування завданої шкоди.
Стосовно позовної вимоги за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 83 942, 67 грн, то в цій частині судом відмовлено                              у задоволенні позову, оскільки відсутнє рішення Господарського суду Миколаївської області, яке набрало законної сили, про стягнення з ДП «Микоалаївський облавтодор» на користь ПрАТ «СК  «Арсенал страхування» цієї суми.    
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року  апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року скасовано в частині та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ДП «Миколаївський облавтодор» на користь ОСОБА_1 73 628, 40 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених ним для вирішення виробничих питань. У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ДП «Миколаївський облавтодор» про стягнення з ОСОБА_1   майнової шкоди            у порядку регресу у розмірі 30 218, 67 грн відмовлено. Рішення першої інстанції                       в частині вирішення зустрічного позову щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Миколаївський облавтодор» 83 942, 67 грн залишено без змін.
Рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що питання придбання працівником для підприємства товарно-матеріальних цінностей за власні кошти та правомірність їх подальшого відшкодування врегульовані положеннями статтями 1158 - 1160 ЦК України щодо права особи, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, вимагати від даної особи відшкодування фактично зроблених витрат за умови подання звіту про здійснення таких витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Таким чином, питання відшкодування витрат, понесених працівником при придбанні товарів для підприємства, й інші питання правомірності використання власних готівкових коштів працівником підприємства для вирішення господарських питань відноситься до майнових стосунків між суб`єктом господарювання та працівником.
Крім того, до трудових обов`язків ОСОБА_1 як начальника Філії «Новобузький райавтодор» безпосередньо не входило виконання робіт щодо ліквідації ямковості на автодорозі Н-11209+500 км, яка стала причиною дорожньо-транспортної пригоди та як наслідок спричинення майнової шкоди водію транспортного засобу, тобто трудові правовідносини не носять особистий характер, оскільки такі роботи за своїми посадовими обов`язками ОСОБА_1 не здійснював особисто, а організував та контролював реалізацію заходів по забезпеченню безпеки дорожнього руху. Положенням про філію та посадовою інструкцією визначені конкретні випадки, коли начальник філії несе матеріальну відповідальність. Випадок, на який посилається ДП «Миколаївський облавтодор», в цих правових документах відсутній. Доводи відповідача про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності безумовно свідчить про неналежне виконання його трудових обов`язків, що призвело до заподіяння майнової шкоди, не приймаються до уваги, оскільки тільки сам факт притягнення особи до адміністративної відповідальності не свідчить про наявність майнової відповідальності працівника.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У вересні 2017 року представник ДП «Миколаївський облавтодор» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ДП «Миколаївський облавтодор» на користь ОСОБА_1 73 628, 40 грн, і задоволення позовних вимог ДП «Миколаївський облавтодор» про стягнення з ОСОБА_1 30 218, 67 грн.  
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 як начальник Філії «Новобузький райавтодор» не організував облікову політику, документообіг, та не призначив матеріально-відповідальних осіб, внаслідок чого ДП «Миколаївський облавтодор» отримано збитки від втрати податкового кредиту у розмірі                                 23 039, 07 грн.
Також, придбання товарно-матеріальних цінностей за власний кошт не передбачено Положенням про філію, а тому і відшкодуванню ОСОБА_1 не підлягає.
Крім того, ОСОБА_1 повинен нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну ним внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків,                         в розмірі 30 218, 67 грн, які були стягнуті з ДП «Миколаївський облавтодор» на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2015 року.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                               і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали з Казанківського районного суду Миколаївської області.
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України   від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.
ОСОБА_1 подано заперечення на касаційну скаргу, в яких він просив                              касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року залишити в силі.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд                 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Фактичні обставини справи
Судами встановлено, що на підставі наказу начальника ДП «Миколаївський облавтодор»   № 20 -к від 01 серпня 2011 року ОСОБА_1 прийнято в порядку переведення на посаду начальника Філії «Новобузький райавтодор».
Згідно до наказу №37 - КК від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звільнений                   із займаної посади за згодою сторін згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України. 
У зв`язку з виробничою необхідністю, для забезпечення його належної роботи, ОСОБА_1 витрачались власні кошти на господарські потреби.
З витягу довідки перевірки фінансово - господарської діяльності Філії «Новобузький райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» за період з 1 січня 2013 року по                     22 січня 2016 року вбачається, що за період 2013-2015 років ОСОБА_1 за рахунок підзвітних коштів були здійснені витрати на загальну суму 188 934, 21 грн. ОСОБА_1 відшкодовано 107 545, 49 грн, тому заборгованість станом на час перевірки складає 81 388, 49 грн. Зазначеною перевіркою також встановлено, що при придбанні за вказаний період паливно-мастильних матеріалів в постачальників, які   є платниками ПДВ, за рахунок неналежного оформлення первинних документів (відсутні податкові накладні) ДП «Миколаївський облавтодор» було заподіяно збитків від втрати податного кредиту в сумі 23 039, 07 грн (ПДВ при придбанні паливно-мастильних матеріалів на суму 138 234, 27 грн).
05 березня 2015 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про те, що він, будучи відповідальною особою, порушив вимоги правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме не забезпечив своєчасну ліквідацію ямковості на автодорозі Н-11209+500 км, внаслідок чого 05 березня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до механічного пошкодження автомобіля ОСОБА_3 Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 140 КУаАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 
Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 липня                    2015 року позов ОСОБА_3 до ДП «Миколаївський облавтодор» задоволено частково, стягнуто з ДП «Миколаївський облавтодор» на користь ОСОБА_3                  в рахунок відшкодування майнової шкоди 29 183, 24 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., а також 535, 43 грн судового збору.
На виконання рішення суду державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції 07 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження та в той же день ДП «Миколаївський облавтодор» перерахувало на рахунок ДВС для відшкодування майнової шкоди ОСОБА_3 30 218, 67 грн.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Суд апеляційної інстанції правильно вважав, що питання придбання працівником для підприємства товарно-матеріальних цінностей за власні кошти та правомірність їх подальшого відшкодування врегульовані статтями 1158 - 1160 ЦК України щодо права особи, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, вимагати від даної особи відшкодування фактично зроблених витрат за умови подання звіту про здійснення таких витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.
Відповідно до частини третьої статті 1158 ЦК України якщо особа, яка розпочала дії             в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов`язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана взяти на себе всі обов`язки, пов`язані із вчиненням цих дій, зокрема обов`язки щодо вчинених правочинів.
Особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано (стаття 1159 ЦК України).
За приписами частини першої статті 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії                               в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких було вчинені дії.
У разі придбання працівником товарів для потреб підприємства, у бухгалтерію представляються у визначені законом терміни звіт за формою, визначеною наказом Міністерства фінансів України від 05 грудня 2012 року № 1276 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання» та наказу цього ж міністерства від 24 грудня 2013 року                 № 845 з аналогічною назвою.
Таким чином, питання відшкодування витрат, понесених працівником при придбанні товарів для підприємства, і інші питання правомірності використання власних готівкових коштів працівником підприємства для вирішення господарських питань відноситься до цивільно-правових стосунків між суб`єктом господарювання та працівником.
Паливно-мастильні матеріали придбавалися за кошти ОСОБА_1 протягом більш як двох років у період роботи позивача з 01 січня 2013 року по 27 жовтня              2015 року на загальну суму 138 234, 27 грн. Відповідач протягом усього часу погоджувався з таким порядком придбання цих товарно-матеріальних цінностей (без оформлення податкових накладних), більш того добровільно сплатив позивачу 107 545, 49 грн в рахунок погашення боргу за підзвітними сумами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач погодився з витратами позивача на придбання паливно-мастильних матеріалів                         у постачальників, які є платниками ПДВ, за рахунок відсутності податкових накладних, тому заперечення ДП «Миколаївський облавтодор» щодо втрати податкового кредиту у сумі 23 039, 07 грн є безпідставними.
Крім того, відповідно до частин першої і другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбаченому законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Отже, умовами настання матеріальної відповідальності є: 1) пряма дійсна шкода;               2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника;                4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою.
Згідно статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку 
Розділом ІІ Посадової інструкції, яка визначає трудові обов`язки ОСОБА_1 , передбачені обов`язки начальника філії, зокрема здійснення фінансово-господарського керівництва філії, організація її належної виробничо-господарської діяльності, соціально-побутової та іншої діяльності відповідно до завдань                            ДП «Миколаївський облавтодор», забезпечення виконання виробничих завдань                       з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, введення об`єктів                   у дію у встановлені строки. Окрім того, до повноважень начальника філії входить організація виконання робіт згідно з проектно-кошторисною та технологічною документацією, будівельними нормами та правилами, технічними умовами й іншими нормативними документами, вжиття невідкладних заходів щодо першочергового усунення наявних недоліків експлуатаційного стану автодоріг загального користування, які безпосередньо впливають на безпеку дорожнього руху, повідомлення керівництва ДП «Миколаївський облавтодор» про виникнення таких.
Також, пунктом 4.14 Посадової інструкції передбачено, що начальник філії несе відповідальність за забезпечення безпеки дорожнього руху згідно вимог Закону України «Про дорожній рух», чинного законодавства України, інших діючих стандартів, правил і норм, першочергове усунення, в межах виділеного фінансування, причин                   і умов, що загрожують безпеці учасників дорожнього руху.
Крім того, відповідно до розділу IV Посадової інструкції начальник філії несе відповідальність у межах компетенції, передбаченої Положенням про філію.
Згідно пункту 6.2 Положення про філію начальник філії несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, шляхом несвоєчасного стягнення дебіторської заборгованості, незаконного звільнення працівників, зайвих грошових виплат, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних чи грошових цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуванню матеріальних чи грошових цінностей.
Отже, як встановлено судами, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах                      з ДП «Миколаївський облавтодор» і його трудові обов`язки відповідно до посадової інструкції передбачали керівництво та організацію виробничо-господарської діяльності відповідно до завдань ДП «Миколаївський облавтодор».
До трудових обов`язків ОСОБА_1 безпосередньо не входило виконання робіт щодо ліквідації ямковості на автодорозі Н-11209+500 км, яка стала причиною дорожньо-транспортної пригоди, та як наслідок спричинення майнової шкоди водію транспортного засобу, тобто трудові правовідносини не носили особистий характер, оскільки такі роботи за своїми посадовими обов`язками позивач не здійснював особисто, а організовував та контролював реалізацію заходів по забезпеченню безпеки дорожнього руху.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність прямої дійсної шкоди, викликаної порушенням працівником трудових обов`язків,                     а також причинного зв`язку між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала, а відтак й умов настання матеріальної відповідальності. 
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.                    В силу статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Таким чином, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки суди ухвалили їх з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Щодо судових витрат 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» залишити без задоволення.
Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого                       2016 року в його незміненій рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від     26 травня 2016 року частині та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                 є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | В. О. Кузнєцов
Судді: | В. С. Жданова                             В. М. Ігнатенко                            С. О. Карпенко
| М. Ю. Тітов