ПОСТАНОВА
Іменем України

26 червня 2019 року 
Київ
справа №826/4159/17
провадження №К/9901/29573/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року (судді Парінов А.Б., Грибан І.О., Губська О.А.), 
І. Суть спору:
1. У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), в якому просив:
1.1 визнати протиправною бездіяльність ДФС (уповноваженої особи ДФС) щодо ненадання достовірної, точної та повної інформації, а також відповідних копій документів на запит № 1 від 12 лютого 2017 року;
1.2 зобов`язати ДФС (уповноважену особу ДФС) вчинити дії:
а) надати інформацію про нормативно-правові акти (в тому числі ДФС), якими визначені (встановлювалися, регулювалися, змінювались тощо) в період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року: структура територіальних органів Державної фіскальної служби України у місті Києві; штатний розпис та схема посадових окладів рядового та начальницького складу податкової міліції Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві; 
б) надати копії нормативно-правових актів (документів), якими визначені (встановлювались, регулювались, змінювались тощо) штатний розпис та схема посадових окладів рядового та начальницького складу податкової міліції Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року;
в) надати відомості за період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - «заступник начальника управління-начальник відділу» тощо, за наявності) без зазначення персональних даних відповідних осіб;
1.3 стягнути на користь ОСОБА_1 з ДФС моральну шкоду, завдану її протиправною бездіяльністю в розмірі 1 мінімальної заробітної плати, що встановлена державною на дату розгляду позову.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 12 лютого 2017 року позивач станом на 20 березня 2017 року не отримав будь-якої інформації та копій запитуваних документів. 
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи 
3.  ОСОБА_1 звернувся до ДФС із запитом № 1 на отримання публічної інформації від 12 лютого 2017 року, в якому просив:
3.1 надати інформацію про нормативно-правові акти (в тому числі Державної фіскальної служби України), якими визначені (встановлювалися, регулювалися, змінювались тощо) в період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року: структура територіальних органів Державної фіскальної служби України у місті Києві; штатний розпис та схема посадових окладів рядового та начальницького складу податкової міліції Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві;
3.2 надати копії нормативно-правових актів (документів), якими визначені (встановлювались, регулювались, змінювались тощо) штатний розпис та схема посадових окладів рядового та начальницького складу податкової міліції Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року;
3.3 надати відомості за період часу з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2017 року про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - «заступник начальника управління-начальник відділу» тощо, за наявності) без зазначення персональних даних відповідних осіб;
4. У вказаному запиті позивач просив надати інформацію за адресою АДРЕСА_1 . 
5. Запит №1 на отримання публічної інформації від 12 лютого 2017 року отримано уповноваженою особою ДФС 20 лютого 2017 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення.
6. Позивач ствердив, що ДФС не надала відповіді на його запит у встановлений строк, через те він звернувся з цим позовом до суду. 
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
7. Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 12 липня 2017 року відмовив у задоволенні позовних вимог.
8. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся до ДФС із запитом №1 на отримання публічної інформації від 12 лютого 2017 року. Цей запит отримала уповноважена особа ДФС 20 лютого 2017 року. 
9. Відповідь на запит ДФС оформила листом від 24 лютого 2017 року №  2765/К/99-99-05-02-03-14, який адресовано позивачу за вказаною ним адресою. На підтвердження відправлення цього листа на адресу ОСОБА_1 відповідач надав суду копію витягу з журналу обліку вихідних документів, отриманих структурними підрозділами ДФС «нарочно».
10. На підставі зазначеного суд першої інстанції ствердив, що ДФС у відповідь на запит №1 на отримання публічної інформації від 12 лютого 2017 року у межах п`ятиденного строку, встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», надав відповідь листом від 24 лютого 2017 року №2765/К/99-99-05-02-03-14. Водночас цей суд додав, що позивач не висловив зауважень стосовно повноти чи достовірності інформації, наведеної у згаданому листі ДФС, тому правової оцінки відповіді, яку надав відповідач, суд в цій справі не надає. 
11. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 14 вересня 2017 року скасував постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2017 року та прийняв нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність ДФС щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 №  1 від 12 лютого 2017 року. Зобов`язав ДФС надати відповідь на запит ОСОБА_1 № 1 від 12 лютого 2017 року в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації». У задоволенні решти позовних вимог відмовив. 
12. Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції зазначив, що в листі ДФС про розгляд запиту від 24 лютого 2017 року № 2765/К/99-99-05-02-03-14, адресованого позивачу, надано відповідь на питання, зазначені у запиті від 12 лютого 2017 року та міститься посилання на відправлення копій запитуваних документів також на електронну пошту позивача. Однак останній ствердив, що не отримував цього листа. 
13. На підтвердження відправлення листа позивачу ДФС надала копію журналу обліку вихідних документів, отриманих структурними підрозділами ДФС «нарочно». В журналі зазначено за реєстраційним номером документа 2765/К/99-99-05-02-03-14 адресатом ОСОБА_1 , прізвище ОСОБА_1 . Доказів відправлення цього листа на поштову чи електронну адресу ОСОБА_1 чи доказів вручення особисто відповідачем не надано.
14. Апеляційний суд зазначив, що реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку на надання відповіді. Належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.
15. З посиланням на частину другу статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) апеляційний суд констатував, що відповідач не спростував доводів позивача щодо оскаржуваної бездіяльності стосовно надання йому відповіді на запит, оскільки не надав належних доказів направлення відповіді на запит. Відтак суд підсумував що оскаржена бездіяльність відповідача є протиправною, а порушені права позивача на доступ до публічної інформації підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача надати відповідь на запит.
IV. Касаційне оскарження 
16. У касаційній скарзі ДФС, з покликанням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову цього суду і залишити в силі постанову суду першої інстанції.
17. В обґрунтування касаційної скарги зазначив, що повно і правильно обставини цієї справи встановив суд першої інстанції, який і надав їм належну правову оцінку. 
18. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. З-поміж іншого зазначив, що не отримував відповіді на свій інформаційний запит, а як висновується із записів у журналі обліку вихідних документів, лист, який ДФС підготувала у відповідь на його запит, отримала інша особа - працівник ДФС гр. ОСОБА_1. 
V. Релевантні джерела права та акти їх застосування
19. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
20. За частиною другою статті 1 Закону №  2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
21. Згідно з частиною першою статті 2 Закону №  2939-VI метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
22. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону №  2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку коли інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. 
23. Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону №2939-VI відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.
24. Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону №  2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. 
25. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Позиція Верховного Суду
26. Проаналізувавши наведені положення Закону №  2939-VI, зокрема зваживши на мету цього Закону, у зіставленні з обставинами цієї справи колегія суддів дійшла висновку, що відсутність належних доказів надання/надіслання відповіді на інформаційний запит у визначений строк свідчить про неналежне виконання розпорядником публічної інформації своїх обов`язків.
27. Переглянувши оскаржене судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги колегія суддів вирішила, що висновки, який дійшов суд апеляційної інстанції в цій справі, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, а постанова цього суду відповідає критеріям законності та обґрунтованості.
28. Доводи відповідача, якими він обґрунтовує касаційну скаргу, не спростовують обставин справи та не впливають на їхню правову оцінку. 
29. З урахуванням вимог статті 350 КАС касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
30. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
1.          Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення. 
2.          Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14  вересня  2017 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    М. В. Білак
                                                                                                                        О. В. Калашнікова