Постанова
Іменем України                                                             
 
28 серпня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 438/889/16
 
провадження № 61-17079св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М., 
суддів: Калараша А. А., Лесько А. О. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,
третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленко Олександр Володимирович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2017 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,
 
ВСТАНОВИВ:

 
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Коваленко О. В., про захист прав споживача фінансових послуг, визнання дій незаконними та визнання права.
 
Позовна заява мотивована тим, що 13 травня 2014 року між ним та ПАТ «Фідобанк» укладено договір банківського (поточного) рахунку № НОМЕР_1 та відкрито рахунок № НОМЕР_2 .
22 квітня 2013 року між ним та ПАТ «Фідобанк» укладено договір банківського (поточного) рахунку з використанням електронного платіжного засобу № ДКБО 23186400 та відкрито рахунок № НОМЕР_3 .
18 травня 2016 року ним внесено на рахунок № НОМЕР_2 кошти в сумі 112 600,00 грн, і з урахуванням залишку на рахунку, сума становила                              112 627,70 грн.
У цей же день він перевів кошти з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок                    № НОМЕР_3 в сумі 112 627,70 грн; з урахуванням залишку на цьому рахунку 6,03 грн, сума коштів становила 112 633,73 грн. Цього ж дня ним було списано з рахунку № НОМЕР_3 дві суми по 14 577,50 грн, що загалом становить 29 155,00 грн.
Залишок на рахунку повинен був становити 83 487,73 грн.
Ознайомившись з випискою по рахунках за період з 16 травня 2016 року по                  19 травня 2016 року, ним було виявлено, що у виписці вказані операції відсутні, а залишок по рахунку № НОМЕР_3 має від`ємне значення, а саме -                     29 148,97 грн.
Жодних інших розпоряджень за період з 16 травня 2016 року по 19 травня               2016 року крім тих, що наведені вище, він банку не давав.
 
З урахуванням зазначених обставин, позивач на підставі положень статей                  525, 526, 530, 568, 1066, 1067 ЦК Українипросив:
визнати незаконним анулювання ПАТ «Фідобанк» операцій, здійснених 18 травня 2016 року щодо видачі грошових коштів ТОВ «Классон Інжиніринг Україна» та зарахування коштів на поточний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на підставі договору банківського (поточного) рахунку від 13 травня 2014 року                  № 23186401, укладеного між ним та ПАТ «Фідобанк», на суму 112 600,00 грн;
визнати незаконним списання 19 травня 2016 року ПАТ «Фідобанк» коштів по поточному рахунку № НОМЕР_3 , відкритому на підставі договору з використанням електронного платіжного засобу № ДКБО 23186400 від 22 квітня 2013 року, укладеного між ним та ПАТ «Фідобанк», на загальну суму                     29 154,50 грн за рахунок технічного овердрафту;
зобов`язати ПАТ «Фідобанк» забезпечити приведення розміру залишків грошових коштів станом на 18 травня 2016 року по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на підставі договору банківського (поточного) рахунку від 13 травня 2014 року № 23186401, укладеного між ним та ПАТ «Фідобанк», відповідно до фактично внесених грошових коштів в сумі 112 600,00 грн;
зобов`язати ПАТ «Фідобанк» забезпечити приведення розміру залишків грошових коштів станом на 19 травня 2016 року по рахунку № НОМЕР_3 , відкритому на підставі договору банківського (поточного) рахунку з використанням електронного платіжного засобу № ДКБО 23186400 від 22 квітня 2013 року, укладеного між ним та ПАТ «Фідобанк», до суми 83 478,73 відповідно до фактично внесених грошових коштів в сумі 112 627,70 грн та здійснених ним операцій на загальну суму 29 155,00;
визнати за ним право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 83 478,73 грн за договором № ДКБО 23186400 банківського (поточного) рахунку з використанням електронного платіжного засобу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.
 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ
 
Заочним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від             18 листопада 2016 року позов задоволено.
Визнано незаконним анулювання ПАТ «Фідобанк» операцій, здійснених                        18 травня 2016 року щодо видачі грошових коштів ТОВ «Классон Інжиніринг Україна» та зарахування коштів на поточний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на підставі укладеного договору банківського (поточного) рахунку від 13 травня 2014 року № 23186401 між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 на суму                       112 600, 00 грн.
Визнано незаконним списання 19 травня 2016 року ПАТ «Фідобанк» коштів по поточному рахунок № НОМЕР_3 , відкритому на підставі укладеного договору з використанням електронного платіжного засобу № ДКБО 23186400 від 22 квітня 2013 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 на загальну суму 29 154,50 грн за рахунок технічного овердрафту.
Зобов`язано ПАТ «Фідобанк» забезпечити приведення розміру залишків коштів станом на 18 травня 2016 року по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на підставі укладеного договору банківського (поточного) рахунку від 13 травня 2014 року № 23186401 між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , відповідно до фактично внесених грошових коштів в сумі 112 600,00 грн.
Зобов`язано ПАТ «Фідобанк» забезпечити приведення розміру залишків грошових коштів станом на 19 травня 2016 року по рахунку № НОМЕР_3 , відкритому на підставі укладеного договору банківського (поточного) рахунку з використанням електронного платіжного засобу № ДКБО 23186400 від 22 квітня 2013 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 до суми 83 478,73 грн відповідно до фактично внесених грошових коштів в сумі 112 627,70 грн та здійснених операцій ОСОБА_1 на загальну суму 29 155, 00 грн.
Визнано за ОСОБА_1 право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 83 478,73 грн за договором № ДКБО 23186400 банківського (поточного) рахунку з використанням електронного платіжного засобу, укладеного 22 квітня 2013 року з ПАТ «Фідобанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.
Стягнуто з ПАТ «Фідобанк» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 521,20 грн.
Стягнуто з ПАТ «Фідобанк» 574,80 грн судового збору в дохід держави.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії відповідача по анулюванню операцій з видачі грошових коштів ТОВ «Классон Інжиніринг Україна» та операції зарахування грошових коштів на поточний рахунок позивача є незаконними, тобто такими, що порушують договір банківського (поточного ) рахунку з використанням електронного платіжного засобу № ДКБО 23186400 від 22 квітня 2013 року та договору банківського (поточного) рахунку № 23186401 від 13 травня 2014 року, а також прав позивача як споживача.
 
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 06 липня 2017 року заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 18 листопада            2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволені позову.
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що зі сторони позивача 18 травня 2016 року мало місце «дроблення» через здійснення безгрошових операцій шляхом одномоментного зняття готівкових коштів 112 600,00 грн за допомогою чеку з поточного рахунку юридичної особи - ТОВ «Классон Інжиніринг Україна» та внесення тієї ж суми грошових коштів на власний поточний рахунок, що спричинило навантаження на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, тому дії відповідача є правомірними.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що переказ готівки на його власний рахунок № НОМЕР_2 в сумі                             112 600,00 грн не суперечить чинному законодавству та не може анулюватися банком. Доказів, що мало місце «дроблення», відповідачем не надано. Крім того, відповідно до виписок по його рахунках, наданих банком, транзакції за 18 травня 2016 року про внесення ним коштів та їх подальше переведення, не зазначені. Апеляційний суд наведеним обставинам не надав оцінки, та не звернув уваги, що відповідно до наданої ним квитанції № 383703621 від 18 травня 2016 року ним внесено на рахунок № НОМЕР_2 кошти в сумі 112 600,00 грн. Такі дії банку спрямовані на обмеження його права власності на кошти, порушують основні принципи цивільного законодавства: свободу договору, обов`язковість його виконання.
 
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
Заперечення на касаційну скаргу не надходили.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Судом установлено, що 22 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк» укладено договір банківського (поточного) рахунку з використанням електронного платіжного засобу № ДКБО 23186400 та відкрито рахунок                        № НОМЕР_3 (а. с. 25).
 
13 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк» укладено договір банківського (поточного) рахунку № НОМЕР_1 та відкрито рахунок                                 № НОМЕР_2 (а. с. 24).
 
18 травня  2016 року ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 внесено                112 600,00 грн, що підтверджується світлокопією квитанції № 383703621 від                18 травня 2016 року (а. с. 23) та з урахуванням залишку на рахунку (27,70 грн) сума коштів становила 112 627,70 грн.
 
18 травня 2016 року ОСОБА_1 з рахунку № НОМЕР_2 перевів кошти на рахунок № НОМЕР_3 в сумі 112 627,70 грн, та з урахуванням залишку на рахунку № НОМЕР_3 (6,03 грн) сума коштів становила 12 633,73 грн.
 
Після чого, ОСОБА_1 з рахунку № НОМЕР_3 списано дві суми по                   14 577,50 грн, що загалом становить - 29 155,00 грн.
 
Враховуючи те, що позивачем списано 29 155,00 грн, залишок на рахунку                                  № НОМЕР_3 повинен становити 83 478,73 грн.
 
Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_3 за період з 16 травня                 2016 року по 19 травня 2016 року доступний залишок на вищевказаному рахунку станом на 19 травня 2016 року становить - 29 149,72 грн та не вказано транзакції за 18 травня 2016 про переведення на поточний рахунок суми в розмірі 112 627,70 грн з рахунку № НОМЕР_2 (а. с. 20-21).

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 09 травня 2016 року по 19 травня 2016 року остання транзакція здійснена 17 травня 2016 року та доступний залишок на рахунку станом на 19 травня 2016 становить 27,70 грн, у виписці не вказано транзакції за 18 травня 2016 про внесення на даний рахунок грошових коштів в сумі 112 600,00 грн та їх подальше переведення (а. с. 22).
 
23 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Тимчасового адміністратора ПАТ «Фідобанк» Коваленка О. В. , та 27 травня 2016 року - із заявою до начальника відділення ПАТ «Фідобанк» Кравець Л. В., у якому були відкриті поточні рахунки № НОМЕР_2 і № НОМЕР_3 , із проханням про вжиття вичерпних заходів для виправлення ситуації та приведення рахунків до стану фактично внесених коштів згідно квитанції № 383703621 від 18 травня 2016 року та здійснених операцій (а. с. 15, 19).
 
Згідно відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Фідобанк» Коваленка О. В. від                  07 липня 2016 року № 2-3-2-2/19788-ВА-ОГ операції виконані ОСОБА_1 в один операційний день на однакові суми були визначені банком як операції, що спричинили б навантаження на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та, у зв`язку з цим, операція з видачі грошових коштів ТОВ «КЛАССОН ІНЖИНІРИНГ УКРАЇНА» та операція зарахування грошових коштів на поточний рахунок позивача № НОМЕР_2 були анульовані банком. Крім цього, списання по поточному рахунку № НОМЕР_3 за операціями, які були здійснені позивачем 19 травня 2016 року на загальну суму 29 154,00 грн, здійснене за рахунок технічного овердрафту (а. с. 13-14).
 
Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що зі сторони позивача 18 травня 2016 року мало місце «дроблення» через здійснення безгрошових операцій шляхом одномоментного зняття готівкових коштів 112 600,00 грн за допомогою чеку з поточного рахунку юридичної особи - ТОВ «Классон Інжиніринг Україна» та внесення тієї ж суми грошових коштів на власний поточний рахунок, що спричинило навантаження на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, тому дії відповідача є правомірними.
 
Згідно положень пункту 3 частини першої статті 316 ЦПК України 2004 року у мотивувальній частині рішення необхідно наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року).
 
Всупереч наведеним вимогам процесуального права, апеляційний суд не навів мотивів з відповідним посиланням на докази, за яких дійшов такого висновку.
 
Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій не враховано наступних обставин та норм матеріального права.
 
Згідно із частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. 
Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. 
Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
 
Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
 
Частина перша статті 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.
 
Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі.
 
Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.
 
У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
 
Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
 
Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.
 
Як убачається з матеріалів справи, постановою Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 ПАТ «Фідобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.
 
Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 20 травня 2016 року № 783 розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20 травня 2016 року по 19 червня 2016 року включно.
 
Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО продовжено строк тимчасової адміністрації до 19 липня 2016 року та продовжено повноваження уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» з 20 червня 2016 року до 19 липня 2016 року.
 
Відповідно до рішення правління Національного банку України від 18 липня                 2016 року № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 19 липня                2016 року № 1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а. с. 35, 36).
 
Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
 
Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.
 
У пункті 1 частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом                     1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.
 
Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.
 
Згідно з частиною п`ятою статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.
 
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Із вказаним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 29 серпня 2016 року, тобто після запровадження у банку тимчасової адміністрації.
 
Таким чином, на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
 
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15, від 13 червня 2016 року у справі                     № 6-1123цс16, від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17.
 
З вищенаведених підстав позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк» про захист прав споживача фінансових послуг, визнання дій незаконними та визнання права, задоволенню не підлягають.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від                            18 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від              06 липня 2017 року скасувати.
 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Коваленко Олександр Володимирович, про захист прав споживача фінансових послуг, визнання дій незаконними та визнання права, відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді | В. М. Сімоненко   А. А. Калараш   А. О. Лесько   Є. В. Петров   С. П. Штелик