ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року 
м. Київ

Справа №  916/1159/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання - помічника судді  Зуєвої А.О.

за участю представників : ПрАТ "Одесавинпром" - адвоката Микитенко Т.В., Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області - Вакуляк Ю.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу  Приватного акціонерного товариства "Одесавинпром"
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019
та на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2018 
по справі № 916/1159/18
за позовом Приватного акціонерного товариства "Одесавинпром"
до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області
про внесення змін до договору, акту, протоколу,-

ВСТАНОВИВ:
У червні 2018 ПрАТ "Одесавинпром" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про внесення   змін до договору оренди від 25.12.1992, а саме до п. 3.2 договору щодо визначення розрахунку орендної плати за базовий місяць, акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу "Одесавинпром", який затверджені наказом регіонального відділення від 14.01.2016 "Про затвердження Змін до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу "Одесавинпром" шляхом викладення рядка 10 та рядка 11 розділу 1 таблиці "Майно, що передається в оренду" у наступній редакції, що діє з 14.01.2016 року: вартість майна, що передається в оренду - 10 484 423 грн.; внести зміни до протоколу №2 від 11.01.2016 року засідання Комісії з оцінки вартості необоротних активів цілісного майнового комплексу "Одесавинпром", розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 10, а саме: рядок 10 "Інші необоротні активи" та рядок 11 "Вартість майна, що передається в оренду (ряд.4 + ряд.7 + ряд.8 + ряд. 10)" розділу 1 таблиці "Майно, що передається в оренду" викласти у наступній редакції, що діє з 11.01.2016 : "вартість майна, що передається в оренду - 10484423грн.", виклавши їх в редакції позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що розмір орендної плати на базовий місяць оренди (грудень 2015 )   визначений з порушенням положень чинного законодавства, оскільки включення суми залишку невикористаних амортизаційних відрахувань на орендоване державне майно у сумі                              1 260 200  грн. до загальної вартості майна призвело до завищення загальної вартості майна та як наслідок до безпідставного завищення суми орендної плати, при цьому позивач зазначає, що розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку (грудень 2015) має становити 157 044,92 грн., з урахуванням  Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (в редакції змін від 14.09.2011).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.10.2018  у  справі                   № 916/1159/18 (судді : Малярчук І.А.) в позові відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі  № 916/1159/18 (судді : Ярош А.І., Принцевська Н.М., Савицька Я.Ф.)  рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2018 залишено без змін. 

У касаційній скарзі ПрАТ "Одесавинпром" просить постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2018 у справі № 916/1159/18 скасувати,  прийнявши нове рішення про задоволення позову. 

Не погоджуючись з прийняти судовими рішеннями щодо відмови у задоволенні позову, скаржник посилається на неврахування судами вимог       ч. 2 ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", якою визначено, що Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. При цьому, за цією Методикою розмір річної орендної плати за цілісні  майнові комплекси державних підприємств визначається за певною формулою, але ,на думку скаржника, судами попередніх інстанцій при вирішенні спору не враховано того, що при визначені вартості ЦМК, згідно формули для визначення орендної плати,  не передбачено такого показника, як "залишок невикористаних амортизаційних відрахувань на орендоване держане майно", таким чином розмір орендної  плати   визначений  у договорі, є безпідставно завищеним. 

Також, позивач у своїй касаційній скарзі зазначає, що суди приймаючи рішення буквально тлумачили положення ст. 632 ЦК України, згідно якої ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, при цьому на думку скаржника, судами обох інстанцій безпідставно не враховано вимоги                     ч. 3 ст. 6 ЦК України, ч. 5 ст. 180 ГК України.

Отже , як зазначає в касаційній скарзі позивач, суди попередніх інстанції не дослідили належним чином всіх обставин справи та прийняли рішення з неправильним  застосуванням матеріального та процесуального права  , що , на думку позивача, призвело до винесення судами незаконних рішень. 

У відзиві Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі що прийняті з урахуванням всіх обставин справи та вимог чинного законодавства.  

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2019 для розгляду касаційної скарги                     у справі  № 916/1159/18 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Білоуса В.В., Жукова С.В. та ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у даній справі відкрито касаційне провадження,  розгляд справи призначено  на  29.05.2019  на 10:00 год.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін,                       перевіривши матеріали справи,  обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла  висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню,  з таких підстав.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень згідно вимог ст. 311 ГПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником  норм чинного законодавства.

Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, відмовляючи у задоволення позовних вимог, виходили з наступного. 
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відносини сторін врегульовані договором оренди від 25.12.1992, за умовами якого  РВ ФДМУ по Одеській області (правонаступник ФДМУ в особі Одеського регіонального відділення  (орендодавець) передало у строкове платне користування ПрАТ „Одесавинпром" (правонаступник Організацією орендарів головного підприємства „Одессовхозвинпром" (орендар), майно цілісного майнового комплексу „ Одесавинпром ", склад і вартість якого визначені відповідно до акту оцінки вартості ЦМК „Одесавинпром", затвердженого наказом РВ ФДМУ по Одеській області №1045 від 29.11.2002, та протоколу про результати інвентаризації, складеного станом на 30.09.2002., згідно якого первісна вартість основних засобів станом на 30.09.2002 складає 6421, тис.грн., балансова (залишкова) вартість станом на 30.09.2002 складає 3394,4тис.грн. (розділ 1 договору оренди, п.1.1. додаткової угоди від 24.12.2002).
За актом прийому-передачі в оренду державного майна цілісного майнового комплексу „Одесавинпром" від 24.12.2002 орендарем прийнято у користування зазначене вище майно.
Згідно акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу „Одесавинпром", затвердженого заступником начальника РВ ФДМУ по Одеській області 29.11.2002  вартість ЦМК становить 14191тис.грн.
В подальшому, до договору оренди від 25.12.1992, сторонами неодноразова вносились зміни від 27.01.2006, від 27.12.2007, від 07.06.2011.
Строк дії договору оренди  визначено до 26.12.2020, враховуючи додаткову угоду 25.01.2016  про внесення змін до договору оренди від 25.12.1992. 
Як також  вбачається із матеріалів справи та як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно  п.1 договору про внесення змін  від 25.01.2016  п.1.1. розділу 1 договору оренди від 25.12.1992 викладено у такій редакції : "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно цілісного майнового комплексу "Одесавинпром", вартість якого визначена згідно звіту про незалежну оцінку вартості цілісного майнового комплексу "Одесавинпром" (у складі необоротних активів), що була проведена ТОВ "Стоун Брідж" станом на 31.10.2015  та згідно змін до акту оцінки вартості, які затверджені наказом регіонального відділення від 14.01.2016  №25 "Про затвердження Змін до акту оцінки вартості ЦМК "Одесавинпром" становить 11 744 623 грн.".
Відповідно до п.2 договору від 25.01.2016  п.1.1. розділу 1 договору оренди від 25.12.1992  викладено у такій редакції: "Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995  № 786, зі змінами затвердженими постановою КМУ від 14.09.2011р. № 961                            і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень                     2015 - 251 320,25 грн.,
При цьому, до договору про внесення змін від 25.01.2016 сторонами підписано розрахунок орендної плати.
Із наявних у справі матеріалів вбачається та як встановлено судами,                       РВ ФДМУ по Одеській області та ПрАТ „Одесавинпром" підписано  акт  прийому-передачі в оренду державне майно цілісний майновий комплекс "Одесавинпром" від 25.01.2016.,  без будь-яких зауважень. 
Згідно протоколу №2 засідання Комісії з оцінки вартості необоротних активів ЦМК "Одесавинпром", розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар,10, змін до акту оцінки цілісного майнового комплексу від 14.01.2016, вартість майна, що передано в оренду визначено з урахуванням залишку невикористаних амортизаційних відрахувань на орендоване державне майно станом на 31.10.2015.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами обох інстанцій, рішенням   Господарського суду Одеської області від 23.10.2015 у справі №916/1688/15, рішенням Господарського суду Одеської області від 19.09.2017 у справі №916/1800/16 та  рішенням Господарського суду Одеської області від 25.04.2017 у справі №916/3409/16, які набрали законної сили, неодноразово  внесились зміни до договору оренди цілісного майнового комплексу „Одесавинпром" від 25.12.1992, а саме до  п.3.2 розділу 3 договору оренди щодо розрахунку орендної плати. 
У жовтні  ПрАТ „Одесавинпром" звернулось до РВ ФДМУ по Одеській області із пропозицією  № 372 від 02.10.2017 про внесення змін до договору оренди від 25.12.1992 щодо корегування розміру орендної плати, оскільки у складі бази для нарахування орендної плати (як вартість необоротних активів) було зазначено  суму залишку невикористаних амортизаційних відрахувань на орендоване державне майно, яке було надано в оренду                                      ПрАТ "Одесавинпром",   що є нормативно і методологічно необґрунтованим та як наслідок, сума орендної плати безпідставно  збільшилась, на підтвердження зазначеного надано Висновок експертного економічного дослідження № DS/02/1706-03 від 06.07.2017, виконаний на замовлення орендаря. До пропозиції було надано проекти додаткової угоди, протоколу засідання комісії, змін до акту оцінки   ЦМК "Одесавинпром".
Проте, орендодавець зазначену пропозицію залишив без задоволення, що               і стало підставою для звернення орендаря до суду з даним позовом. 
Так, суди  першої та апеляційної інстанцій встановили, що з 25.12.1992 позивач орендує ЦМК "Одесавинпром", але починаючи з квітня 2011 по даний час не витрачав амортизаційні відрахування на поліпшення орендованого майна і лише з 2018 орендар розпочав процедуру погодження із органом, уповноваженим управляти об`єктом оренди, проведення поліпшення орендованого майна , що підтверджується належними доказами та ним не оспорюється. Крім того, в грудні 2015 орендодавцем здійснювались заходи для визнання нової вартості ЦМК "Одесавинпром",                     так на засідання Комісії з оцінки вартості необоротних активів цілісного майнового комплексу "Одесавинпром" від 11.01.2016 було прийнято рішення про включення до загальної вартості майна, що передається в оренду, залишку невикористаних амортизаційних відрахувань, нарахованих на орендовані основні фонди ЦМК "Одесавинпром"   у розмірі 1 260   200,00 грн., внаслідок чого   складено зміни до акту  оцінки вартості майна необоротних активів у складі ЦМК "Одесавинпром" - вартість ЦМК визначено в цілому                        11 744 623 грн., що зокрема, включає в себе і залишок невикористаних амортизаційних відрахувань, при цьому зміни до зазначеного акту підписані представниками позивача без будь-яких зауважень.
За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст.  626,  628, 632, 654 ЦК України, ст. 188 ГК України та положення Закону України „Про оренду державного та комунального майна" та з огляду на  Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої Постановою КМУ №786 від 04.10.1995, Порядок повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затверджених  Наказом ФДМУ № 847 від 07.08.1997, місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшли висновку щодо обґрунтованості включення відповідачем до вартості ЦМК суми залишку невикористаних амортизаційних відрахувань на орендоване державне майно станом на 31.10.2015 , вартість яких складає 1   260   200 грн., а тому підстав для задоволення позову про  внесення   змін до договору оренди від 25.12.1992, а саме до п. 3.2 договору щодо визначення розрахунку орендної плати за базовий місяць, зміни акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу "Одесавинпром" та протоколу  Комісії з оцінки вартості необоротних активів ЦМК  "Одесавинпром" від 11.01.2016 не має.
За ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 632 ЦК України). 
Згідно ч. 2 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч.1 ст.651 ЦК України).
Відповідно до  ч.1 ст.2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна",  орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації;   порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна (ч.1 ст.10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна").
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.11 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.
Орендареві       належить     право   власності   на   виготовлену продукцію, в тому числі у незавершеному виробництві, та доход (прибуток), отриманий від орендованого майна, амортизаційні відрахування на майно, що є власністю орендаря, а також на набуте орендарем   відповідно до законодавства інше майно. Амортизаційні відрахування на орендовані цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурні підрозділи, будівлі та споруди нараховує та залишає у своєму розпорядженні орендар. Амортизаційні відрахування на орендовані приміщення, частини будівель і споруд та інше окреме індивідуально визначене майно нараховує та залишає у своєму розпорядженні підприємство, господарське товариство, створене в процесі приватизації (корпоратизації), на балансі якого знаходиться це майно. Амортизаційні відрахування використовуються на відновлення орендованих основних фондів. Орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна. Право власності на майно, придбане орендарем за рахунок амортизаційних відрахувань, належить власнику орендованого майна (ч.ч. 2, 3 ст.23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна").
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар   за користування об`єктом оренди   вносить   орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.
Розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України  (ч.ч.1, 2 ст.21 Закону України „Про оренду державного та комунального майна").
Як визначено п.п. 4, 5 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої Постановою КМУ №786 від 04.10.1995р., зі змінами, орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди. Розмір річної орендної плати за цілісні майнові комплекси державних підприємств визначається за формулою: Опл= (Воз+Вам)*Сор.ц/100, де Опл - розмір річної орендної плати, грн.; Воз - вартість основних засобів за незалежною оцінкою на час оцінки об`єкта оренди, гривень; Внм - вартість нематеріальних активів за незалежною оцінкою на час оцінки об`єкта оренди, гривень; Сор.ц - орендна ставка за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств, визначена згідно з додатком 1.
Згідно п.п.2, 11, 12 Методики оцінки об`єктів оренди, затвердженої  Постановою КМУ від 10.08.1995р. №629 (зі змінами), оцінка об`єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об`єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обов`язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об`єкта оренди була проведена більш як три роки тому. Вартість майна, що передається в оренду, визначається шляхом підсумовування всіх активів, які входять до цілісного майнового комплексу підприємства, структурного підрозділу підприємства, крім оборотних засобів та довгострокових фінансових інвестицій. Вартість основних засобів та нематеріальних активів визначається за результатами незалежної оцінки. Вартість основних засобів, включаючи інші необоротні матеріальні активи, об`єктів незавершеного будівництва, невстановленого устаткування, нематеріальних активів, інших необоротних активів, що передаються в оренду, повинна бути приведена у відповідність з вимогами відповідних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затверджених Мінфіном. При цьому незалежна оцінка основних засобів та нематеріальних активів є обов`язковою. Результати переоцінки погоджуються органом, уповноваженим управляти майном, що передається в оренду.
Процедура та послідовність здійснення орендарем відновлення орендованого державного майна, визначені Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом ФДМУ від 03.10.2006р. №1523, відповідно до п.п. 2, 3, 4, 5, 8, 10 якого процедура   надання   орендарю   згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна включає такі етапи: подання заяви і пакета документів орендарем; розгляд заяви і документації орендаря; прийняття відповідного рішення. 
Для розгляду питання про надання згоди орендарю на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого державного майна орендар подає заяву та такий пакет документів: опис передбачуваних поліпшень і кошторис витрат на їх проведення; інформацію про доцільність здійснення поліпшень орендованого майна; приписи органів пожежного нагляду, охорони праці (за їх наявності); довідку балансоутримувача про вартість об`єкта оренди згідно з даними бухгалтерського обліку на початок поточного року; завірену копію проектно-кошторисної документації, якщо інше не встановлено договором оренди; звіт за результатами експертизи кошторисної частини проектної документації на здійснення невід`ємних поліпшень. Інформація про доцільність здійснення невід`ємних поліпшень надається на підставі наданих орендарем документів, у разі оренди цілісного майнового комплексу, будівлі або споруди органом, уповноваженим управляти відповідним державним майном (за його наявності), а в разі оренди приміщень, частин будівель і споруд - цим самим органом або за його дорученням чи за його відсутності - балансоутримувачем. У разі оренди цілісного майнового комплексу при здійсненні поліпшень за рахунок амортизаційних відрахувань на орендоване державне майно чи інших коштів, орендодавець для розгляду питання про   надання згоди на здійснення невід`ємних поліпшень створює комісію за участю представників органу, уповноваженого управляти майном (за його наявності). Згода   на   здійснення   поліпшень   надається з урахуванням висновків комісії та умов договору у формі листа орендодавця орендарю, у якому міститься погодження на поліпшення орендованого майна. У листі вказується на необхідність першочергового використання амортизаційних відрахувань на орендоване майно для здійснення поліпшень, які збільшують вартість орендованого державного майна. Після отримання згоди   орендар   складає   графік   виконання робіт і подає його орендодавцю. Після здійснення дозволених орендарю невід`ємних поліпшень орендар надає інформацію орендодавцю про завершення виконання робіт з поданням копій, підписаних замовником і підрядником актів приймання виконаних робіт та документів, що підтверджують оплату зазначених робіт.
Відповідно до пп.г, п.9, п.15 Порядку повернення орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств після припинення або розірвання договору оренди, затверджених Наказом ФДМУ №847 від 07.08.1997, до державної частки майна в цілісному майновому комплексі орендованого підприємства на етапі інвентаризації і складання передавального балансу слід віднести залишок коштів амортизаційного фонду на повне відновлення орендованого державного майна і майна, придбаного за кошти цього фонду раніше. Залишок коштів амортизаційного фонду на повне відновлення орендованих основних засобів визначається згідно з передавальним балансом на підставі довідки керівника підприємства про рух коштів цього фонду за час оренди і зараховується до державної частки у майні орендованого підприємства.
Згідно пп.14.1.3. Податкового кодексу України амортизація - систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації). 

Відтак, з огляду на вище наведене та враховуючи встановлене судами попередніх інстанцій,  суд  касаційної  інстанції  погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій  про відмову в задоволені заявлених позовних вимог щодо внесення змін до п. 3.2 договору оренди від 25.12.1992, щодо внесення змін до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу "Одесавинпром", які затверджені наказом регіонального відділення від 14.01.2016 "Про затвердження Змін до Акту оцінки вартості ЦМК  "Одесавинпром" та щодо  змін до протоколу № 2 від 11.01.2016 засідання Комісії з оцінки вартості необоротних активів цілісного майнового комплексу "Одесавинпром"  у зв`язку з недоведеністю. 

За ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2018 у справі № 916/1159/18  постановлені у відповідності до фактичних обставин, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, які викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає                            і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладаються на заявника касаційної скарги. 

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ : 
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Одесавинпром" залишити без задоволення. 

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2018 у справі   № 916/1159/18 залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий, суддя-                                                                        Ткаченко Н.Г.                                    
Судді-                                                                                                 Білоус В.В.
                                                                                                           Жуков С.В.