ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року 
м. Київ

Справа №  921/574/17-г/5 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б., 

представників учасників справи:
позивача - Лисенко В.О.,
відповідача - Косик Т.О. , Цукорник С.Г .,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз"

на рішення Господарського суду Тернопільської області
у складі судді Гирили І.М.
від 21.12.2018 та
на постанову Західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Галушко Н.А., Желік М.Б., Орищин Г.В.
від 09.04.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз"
про стягнення 7 944 994,20 грн.

Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 14.08.2019 № 29.3-02/1873 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи №921/574/17-г/5 у зв`язку із відпусткою судді Студенця В.І.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 14.08.2019 для розгляду справи № 921/574/17-г/5 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у наступному складі: головуючий - Губенко Н.М., судді: Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" про стягнення 7    424    174,32 грн пені, 520 819,88 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу №16-180-Н від 30.12.2015 щодо своєчасної оплати поставленого відповідачу протягом січня-вересня 2016 року природного газу на загальну суму 938 529 431,26 грн.

2. Хід розгляду справи

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.12.2017 у справі № 921/574/17-г/5, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 107,82 грн пені, 87,78 грн 3% річних та 1    600,00 грн в повернення витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 у даній справі рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.12.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд у вказаній постанові вказав, зокрема, про те, що:

- задовольнивши позовні вимоги у сумі стягнутих 1    107,82 грн пені та 87,78 грн 3% річних, суди попередніх інстанцій взагалі не встановили, на яку саме суму заборгованості нараховані 3% річних та інфляційні втрати у відповідних розмірах, та не обґрунтували, на підставі яких даних вони вважають обґрунтованим розмір задоволених позовних вимог саме у такій сумі. Тобто судові рішення у цій частині є невмотивованими, оскільки не містять ані суми, на яку нараховувалась пеня та 3% річних, ані конкретних періодів прострочення, за які здійснювалось відповідне нарахування, ані обґрунтованого розміру такого нарахування;

- зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій не свідчить про те, що суди надали оцінку поданим сторонам доказам та запереченням проти них. Суди не з`ясували і в своїх рішеннях не відобразили про вчинення відповідачем дій з погашення відповідної заборгованості, зокрема, строки та порядок вчинення таких дій.

3. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

30 грудня 2015 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (далі - Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-180-Н (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2016 році природний газ (далі - Газ), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Газ на умовах Договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору Газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили обсяг поставки Газу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 Договору приймання передача Газу, переданого Покупцем Продавцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов`язується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо Покупець до 15 числа місяця наступного за місяцем поставки газу не надає Продавцю акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання у звітному місяці газу Продавцем документально не оформлюються. 

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць. 

Відповідно до пункту 6.2 Договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця. 

Згідно з пунктами 6.4, 6.5 Договору в платіжних дорученнях Покупець повинен обов`язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу. За наявності заборгованості у Покупця за Договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ поставлений в минулі періоди по Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за Договором. У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного Покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Додатковою угодою №1 від 02.03.2016 сторони доповнили пункт 6.1 Договору абзацом наступного змісту: "Сторони погодили, що з урахуванням п. 10.2 Договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком покупця сплатити на користь продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.".

Пунктом 3 зазначеної додаткової угоди сторони змінили редакцію пункту 10.2 Договору наступного змісту: "Сторони погодили наступний порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово в формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками Сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 10.3, 10.4 цього договору. Зміни до цього договору, викладені не в формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором. Договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього договору та не може бути застосований до відносин за цим договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору. Будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 р., протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між Сторонами не вносять змін до цього договору, та не можуть бути застосовані до відносин за цим договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього договору.".

Пунктом 6 вказаної додаткової угоди передбачено, що вона набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками сторін і поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з дати укладення Договору, і діє протягом дії Договору.

Додатковою угодою №2 від 31.03.2016 сторони змінили редакцію пункт 6.1 Договору наступного змісту: "Оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу.".

Пунктом 7 вказаної додаткової угоди сторони передбачили, що вона набуває чинності з дати її підписання сторонами і поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2016.

22.08.2016 між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №4 до Договору, згідно з пунктом 1 якої додаткову угоду №1 від 02.03.2016 до Договору визнано такою, що втратила чинність з 01.08.2016.

Додатковою угодою №4 від 22.08.2016 сторони доповнили пункт 6.1 Договору абзацами три і чотири у наступній редакції: "Оплата вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитись за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.". 

Пунктом 9 вказаної додаткової угоди сторони передбачили, що вона набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.08.2016.

На виконання умов Договору Продавець за період з січня по вересень 2016 року (включно) передав, а Покупець прийняв природний газ в обсязі 197 109,109 тис. куб. м на загальну суму 938 529 431,26 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Відповідач, у порушення умов Договору, свої зобов`язання по оплаті вартості отриманого за період січень-вересень місяць 2016 року (включно) природного газу виконував неналежним чином та з порушенням передбаченого умовами Договору терміну розрахунків, що підтвердужться сальдовою відомістю, відомістю операцій по підприємству з 01.01.2016 по 31.07.2017 та банківськівськими виписками з рахунку позивача.

Протягом 2016 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Тернопільській області, Департаментом фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації, Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості, а саме організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 №20 укладені (підписані) спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального Фонду Державного бюджету України.

Відповідно до пунктів 2.5 спільних протокольних рішень Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" перераховує Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" грошові кошти за природний газ спожитий в 2016 році згідно з договором від 30.12.2015 №16-180-Н із записом в графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2016 року, договір від 30.12.2015р. №16-180-Н. в т.ч. ПДВ…".
Згідно з пунктами 5.2 спільних протокольних рішень останні набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями.

Відповідно до пунктів 5.3 спільних протокольних рішень, останні є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування.

Відповідно до наданої позивачем виписки по рахунку кошти, на виконання умов спільних протокольних рішень, за спожитий у 2016 році природний газ згідно з Договором поступили на рахунок позивача: 03.03.2016 в сумі 204 561 773,06 грн, 15.04.2016 в сумі 184 001 044,06 грн, 29.04.2016 в сумі 212 058 645,38 грн, 31.05.2016 в сумі 113 668 302,87 грн, 21.06.2016 в сумі 43 175 400,00 грн, 20.07.2016 в сумі 32 547 295,00 грн, 23.08.2016 в сумі 29 493 000,00 грн, 21.09.2016 в сумі 28 583 000,00 грн та 24.10.2016 в сумі 33 670 000,00 грн.

Частина заборгованості у розмірі 881 758 460,37 грн, за отриманий згідно з Договором природний газ сплачена відповідачем на підставі спільних протокольних рішень, а частина заборгованості в загальній сумі 56 770 970,99 грн сплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

4. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 712 087,16 грн пені, 520 819,88 грн 3% річних, 536 251,24 грн в повернення сплаченого позивачем судового збору. В задоволенні решти частин позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що підписавши додаткові угоди до Договору, сторони погодили, що грошові зобов`язання в частині, яку компенсує держава за рахунок коштів державного бюджету, регулюються саме положеннями укладеного правочину. Підписання спільних протокольних рішень не змінює строки та порядок виконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

5. Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 712 087,16 грн пені і прийняти в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково і стягнути з відповідача 1 107,82 грн пені, 87,78 грн 3% річних.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
6. Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" мотивована тим, що:

- судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, статтю 233 Господарського кодексу України, статті 525, 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України, статті 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України;

- судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені не було враховано інтереси позивача, не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання та не було оцінено розмір таких збитків.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз"  мотивована тим, що:

- судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, пункт 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, пункт 1.2 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, частину 2 статті 12, статті 74, 76, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України;

- судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що підписання та виконання спільних протокольних рішень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від  11.01.2005 № 20, змінило строки виконання грошових зобов`язань за договором про купівлю-продаж природного газу від 30.12.2015 № 15-180-Н, а тому відсутні  правові підстави для стягнення з відповідача пені та застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

7. Доводи учасників справи

Позивач подав відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", в якому просить залишити її без задоволення.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в якому просить відмовити у її задоволенні.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

9. Джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

Як зазначалось вище, суди першої та апеляційної інстанцій, приймаючи оскаржувані судові рішення, виходили з того, що підписавши додаткові угоди до Договору, сторони погодили, що грошові зобов`язання в частині, яку компенсує держава за рахунок коштів державного бюджету, регулюються саме положеннями укладеного правочину. Підписання спільних протокольних рішень не змінює строки та порядок виконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується з даними висновками, з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок), держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок. 

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. 

Аналогічного правового висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 31.05.2019 у справі № 924/296/18.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 653 цього Кодексу у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Статтею 12 Господарського кодексу України передбачено, що  держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у Договорі) порядок розрахунків, а отже суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для нарахування пені та 3% річних.

При цьому, для стягнення пені, передбаченої умовами Договору та застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на момент розгляду справи.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, від 16.09.2015 у справі №917/2520/14, від 07.10.2015 у справі №924/406/14, від 01.10.2015 у справі №917/2519/14 та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №904/1858/16, від 14.03.2018 у справі №910/9806/16, від 12.06.2018 у справі №922/1010/16, від 02.08.2018 у справі №922/3873/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18. 

Отже, підставою застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №904/1858/16, від 12.06.2018 у справі №922/1010/16, від 28.11.2018 у справі №927/370/18.

Як зазначалось вище, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що частина заборгованості у загальному розмірі 56 770 970,99 грн була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів, а не на підставі спільних протокольних рішень.

Однак, всупереч приписам статей 86, 210, 236, 316 Господарського процесуального кодексу України, суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили, на яку суму заборгованості нараховані пені та 3% річних у відповідних розмірах, не встановили, чи оплата за природний газ власними коштами здійснена відповідачем у межах строків передбачених умовами Договору. Оскаржувані судові рішення не містять сум, на які нараховувалися пеня та 3% річних, періодів прострочення (при їх наявності), за які здійснювалося відповідне нарахування.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалося питання розміру оплати за поставлений природний газ власними коштами, періодів такої оплати та наявність або відсутність прострочення такої оплати, правомірність нарахування 3% річних та пені, висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є передчасними.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, та не надали їм належної правової оцінки, тому дійшли передчасного висновку про те, що вимоги позивача в цій справі є обґрунтованими. Тобто оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю законного рішення у справі, тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід установити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі вказаних норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

10. Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини 3 та частини 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційні скарги позивача та відповідача слід задовольнити частково, оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

11. Судові витрати

Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у справі №921/574/17-г/5 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              Н.М. Губенко

Судді                                                                                                          О.О. Мамалуй  
                                                                                                         
                                                                                                                   Л.В. Стратієнко