Постанова
Іменем України
29 травня 2019 року
м. Київ
Справа № 219/10010/17
Провадження № 14-190 цс 19
Велика Палата Верховного Суду у складі
судді-доповідача Гудими Д. А.,
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко  Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянула справу за позовом ОСОБА_2 (далі також - позивач) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі також - відповідач) про визнання дій і бездіяльності протиправною
за касаційною скаргою позивача на постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року, прийняту колегією суддів у складі Мальованого Ю. М., Санікової О. С., Канури О. Д.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.     13 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 6 березня 2018 року просив:
1.1. Визнати за ним право на проведення індексації щомісячних страхових виплат за період з 7 грудня 2005 року до 30 червня 2017 року включно відповідно до пункту 18 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань».
1.2. Визнати відсутність у позивача обов`язку надавати відповідачу для проведення індексації його щомісячних страхових виплат за період з 7 грудня 2005 року до 30 червня 2017 року включно довідок про розмір заробітної плати, пенсійних виплат, трудової книжки.
1.3. Зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити індексацію його щомісячних страхових виплат за період з 7 грудня 2005 року до 30 червня 2017 року включно.
1.4. Зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити компенсацію втрати частини доходів через порушення строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 7 грудня 2005 року до 30 червня 2017 року включно та з 1 липня 2014 року до 1 липня 2017 року включно.
2.        Мотивував позов такими обставинами:
2.1.    7 грудня 2005 року медико-соціальна експертна комісія у висновку встановила позивачеві втрату професійної працездатності.
2.2.    З 9 грудня 2005 року позивач не працює; йому була призначена пенсія по інвалідності.
2.3.    У травні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення індексації страхових виплат.
2.4.    Відповідач не проводив індексацію щомісячних страхових виплат з 7 грудня 2005 року до 1 червня 2014 року включно, оскільки позивач не звертався до нього з вимогою про індексацію щомісячних страхових виплат і не надав інформацію щодо свого можливого працевлаштування та розміру пенсії.
2.5.    Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про індексацію щомісячних страхових виплат 26 травня 2017 року, відповідач на підставі частини четвертої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» провів індексацію не більше ніж за три роки з дня звернення за її одержанням.
2.6.    На думку позивача, відповідач незаконно позбавив його права на отримання частини щомісячних страхових виплат, що складаються з суми індексації за період з грудня 2005 року до жовтня 2017 року включно.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.        30 травня 2018 року відповідач подав до Артемівського міськрайонного суду Донецької області клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу (далі також - ЦПК) України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
4.        4 червня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області постановив ухвалу, в якій відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. Мотивував ухвалу тим, що відповідно до розділу II Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»Фонд соціального страхування України не здійснює владні управлінські функції. Тому спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.           11 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області прийняв постанову, якою скасував ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 4 червня 2018 року, а провадження у справі закрив. Суд застосував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16, і зазначив, що Фонд соціального страхування України є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями. А тому спір має публічно-правовий характер і належить до юрисдикції адміністративних судів.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6.           10 серпня 2018 року позивач звернувся з касаційною скаргою. Вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права. Просить скасувати постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року, а ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 4 червня 2018 року залишити без змін.
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
7.           13 березня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
8.           Мотивував ухвалу тим, що у касаційній скарзі є доводи про порушення правил суб`єктної та предметної юрисдикцій.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1)         Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
9.           Позивач вважає, що справу слід розглядати за правилами цивільного судочинства з огляду на висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в аналогічних справах № 428/9240/16-ц (постанова від 30 травня 2018 року), № 686/5026/16-ц (постанова від 23 травня 2018 року). Вказує на те, що у цих справах Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду відступив від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16, якими керувався Апеляційний суд Донецької області, приймаючи постанову 11 липня 2018 року. Вважає, що справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки є неоднакове застосування до спірних правовідносин норм процесуального права щодо предметної юрисдикції, які ці правовідносини регулюють.
(2)         Позиції інших учасників справи
10.        3 листопада 2018 року відповідач подав відзив на касаційну скаргу. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року - без змін.
11.        Мотивує відзив тим, що предметом спору є обґрунтованість вимог про нарахування та виплату індексації щомісячної страхової виплати, яка здійснюється на підставі рішення спеціально уповноваженого державою органу - Фонду соціального страхування України, що згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16-а, доводить публічно-правовий характер правовідносин.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1)         Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій
12.        15 вересня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалою відкрив провадження у справі.
13.        15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс (далі також - ЦПК) України викладений у новій редакції.
14.        Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу.
15.        Отже, з огляду на те, що суд не розглянув позов до набрання чинності 15 грудня 2017 року новою редакцією ЦПК України, її слід застосовувати до спірних правовідносин.
16.        Будь-яка ухвала суду може бути переглянута в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.
17.        Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього кодексу.
18.        У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку така ухвала як ухвала про відмову у задоволені клопотання про закриття провадження у справі відсутня, тоді як можливість оскарження ухвали про відмову у скасуванні забезпечення позову передбачена.
19.        Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
20.        Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не могла бути оскаржена в апеляційному порядкудо ухваленнярішення суду щодо суті спору й окремо від цього рішення. Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду щодо суті спору.
21.        Ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі Артемівський міськрайонний суд Донецької області постановив 4 червня 2018 року до ухвалення рішення щодо суті спору. А тому цю ухвалу можна було оскаржити в апеляційному порядку одночасно з оскарженням такого рішення.
22.        Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення. Аргументи учасників процесу стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі мають розглядатися судом, якому такі аргументи заявлені, зокрема і на стадії апеляційного оскарження рішення, ухваленого щодо суті спору.
23.        Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
24.        Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
25.        Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).
26.        Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.
27.        Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.
28.        Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
29.        Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що під час розгляду справи суд зобов`язаний відповідно до статті 255 ЦПК України, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду щодо визначення юрисдикції суду в аналогічних справах, закрити провадження у справі, яку слід вирішувати за правилами іншого судочинства. Отже, у разі встановлення, що на момент звернення з позовом до суду розгляд позовних вимог належав до юрисдикції іншого суду, суд першої інстанції має самостійно виправити допущене відмовою у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі порушення норм процесуального права. У разі, якщо цей суд самостійно не виправив допущене ним порушення, відповідне порушення має виправити суд апеляційної або касаційної інстанції під час розгляду відповідних скарг на судові рішення щодо суті спору. Таке виправлення виключає відповідальність держави за пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо гарантування розгляду справи судом, встановленим законом.
30.        З огляду на те, що суд з визначених законом підстав може закрити провадження у справі з власної ініціативи, а учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення щодо суті спору, оскільки має можливість її оскаржити разом з таким рішенням, передбачені процесуальним законом обмеження права на апеляційне оскарження ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не нівелюють для учасника справи можливість доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.
(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(2.1) Щодо суті касаційної скарги
31.        Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина третя статті 406 ЦПК України).
32.        Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та передати справу для продовження розгляду.
33.        Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
34.        У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції (частина четверта статті 406 ЦПК України). Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).
35.        З огляду на надану оцінку аргументам учасників справи та висновкам судів першої й апеляційної інстанцій, враховуючи межі розгляду справи судом касаційної інстанції, а також беручи до уваги відсутність у Великої Палати Верховного Суду повноважень закрити апеляційне провадження у справі, відкрите за апеляційною скаргою на ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, яка не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення, постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року про закриття провадження у справі слід скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції.
(2.2) Щодо судових витрат
36.        З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги судові витрати підлягають розподілу за результатами вирішення спору.
Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції, частиною першою статті 400, частинами третьою та четвертою статті 406, пунктом 2 частини першої статті 409, частинами четвертою і шостою статті 411, статтями 416, 418, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
П О С Т А Н О В И Л А :
1.    Касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року про закриття провадження у справі задовольнити частково.
2.    Постанову Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | Д. А. Гудима
Судді: | Н. О. Антонюк | Л. М. Лобойко
| С. В. Бакуліна | Н. П. Лященко
| В. В. Британчук | О. Б. Прокопенко
| Ю. Л. Власов | В. В. Пророк
| М. І. Гриців | Л. І. Рогач
| Ж. М. Єленіна | О. М. Ситнік
| О. С. Золотніков | В. Ю. Уркевич
| В. С. Князєв | О. Г. Яновська