Постанова
Іменем України
 
12 червня 2019 року
м. Київ 
 
справа № 718/1021/13-ц
провадження № 61-17926св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Русинчук М. М.,
 
учасники справи:
позивач - Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 01 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Височанської Н. К., Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2013 року департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації звернувся із позовом до ОСОБА_1 про повернення автомобіля, отриманого особою з інвалідністю як гуманітарна допомога.
 
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2013 року у складі судді: Олексюк Т. І. позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації автомобіль «Фольксваген Пассат», кузов №  НОМЕР_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Заява мотивована тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2013 року задоволено позов Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зобов`язано повернути автомобіль марки «Фольцваген Пассат», кузов №  НОМЕР_1 , 1999 року випуску, отриманого його дідом ОСОБА_2 як гуманітарна допомога.
 
ОСОБА_1 вказував, що у справі з`явились істотні нововиявлені обставини, що не були відомі на час постановлення вказаного рішення суду, якими є постанова КМ України № 1149 від 30 грудня 2015 року «Про внесення змін до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», згідно якої у зв`язку із внесенням змін у статтю 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», були внесені зміни в абзац сьомий пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМ України від 19 липня 2006 року № 999. Датою встановлення нововиявлених обставин є дата прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 1149, тобто 30 грудня 2015 року. Доказами, що підтверджують наявність нововиявлених обставин є вказана постанова КМ України, яка прийнята відповідно до змін внесених у статтю 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», яким законодавець надав зворотну дію у часі.
 
ОСОБА_1 просив задовольнити заяву про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами та відмовити у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про повернення автомобіля, отриманого особою з інвалідністю як гуманітарна допомога.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2016 року у складі судді: Мізюка В. М. заяву ОСОБА_1 задоволено. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2013 року скасовано. У задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, оскільки зміна нормативного акта, на якому ґрунтувалося рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2013 року, є нововиявленими обставинами.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою апеляційного суду апеляційну скаргу Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації задоволено частково. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2016 року скасовано. Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2013 року закрито.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області, яке ОСОБА_1 просить переглянути, постановлено 23 травня 2013 року, а заяву про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ОСОБА_1 подав 30 листопада 2016 року, тобто з порушенням строку, передбаченого абзацом другим частини першої статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви).
 
Аргументи учасників справи
 
У лютому 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 01 лютого 2017 року, у якій просить скасувати оскаржену ухвалу та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2013 року було предметом апеляційного та касаційного перегляду. Апеляційний суд не взяв до уваги зміну законодавства, яке застосоване у рішенні суду першої інстанції. Вказує, що суддя Литвинюк І. М. брала учать у розгляді справи, тому не мала права брати участь при перегляді рішення за нововиявленими обставинами.
 
Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року справа призначена до судового розгляду.
 
Рух справи
 
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
У частині перші статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви) передбачено, що заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.
 
Тлумачення абзацу 2 частини першої статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви) свідчить, що встановлений цією нормою трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви), є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).
 
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
 
Встановивши, що рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області, яке ОСОБА_1 просив переглянути у зв`язку з нововиявленими обставинами, постановлено 23 травня 2013 року, а заяву про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ОСОБА_1 подав 30 листопада 2016 року, тобто з порушенням строку, передбаченого абзацом другим частини першої статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви), і суд першої інстанції безпідставно відкрив провадження у справі, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про закриття провадження у справі про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 450/142/09 (провадження № 61-23835св18).
 
Аргумент касаційної скарги про те, що суддя Литвинюк І. М. брала учать у розгляді справи, тому не мала права брати участь при перегляді рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів відхиляє.
 
У частині п`ятій статті 21 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій справі.
 
Аналіз змісту матеріалів справи свідчить, що суддя апеляційного суду Чернівецької області Литвинюк І. М. постановляла тільки ухвалу про відмову у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23 травня 2013 року (ухвала апеляційного суду Чернівецької області від 23 січня 2014 року) і не переглядала вказане рішення суду першої інстанції по суті. Тому підстави для самовідводу судді згідно частини п`ятої статті 21 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) відсутні.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржену ухвалу апеляційного суду без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                               Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук