ПОСТАНОВА
Іменем України

08 серпня 2019 року 
Київ
справа №804/3447/17
адміністративне провадження №К/9901/24548/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Кашпур  О.В., Уханенка  С.А.,
розглянувши в письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу №804/3447/17
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про поновлення на роботі, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Юрко  І.В., суддів Гімона  М.М., Чумака  С.Ю.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП у Дніпропетровській області), у якому просив:
1.1. скасувати наказ ГУНП у Дніпропетровській області від 15 травня 2017 року №161 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті  77 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII);
1.2. зобов`язати ГУНП у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області;
1.3. зобов`язати ГУНП у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.
2. На обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржуваний наказ ГУНП у Дніпропетровській області від 15 травня 2017 року №161 о/с про його звільнення зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є протиправним.
2.1. Підставою для проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 слугував факт відмови його від проходження огляду на стан сп`яніння.
2.2. Однак позивач стверджує, що вказане дисциплінарне стягнення накладено на нього безпідставно, оскільки він не керував транспортним засобом, а тому в нього був відсутній обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 склав присягу працівника Національної поліції України. Наказом ГУНП у Дніпропетровській області від 09 грудня 2016 року №352о/с ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції з присвоєнням спеціального звання старшого сержанта поліції.
4. Наказом ГУНП у Дніпропетровській області від 10 квітня 2017 року №1467 «Про організацію службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом порушення 09 квітня 2017 року транспортної дисципліни поліцейським сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Копилом Р.С., відносно якого 09 квітня 2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
5. Матеріали службового розслідування містять, зокрема пояснення працівників поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтверджували факт зупинки позивача, його відмову від проходження медогляду та складання щодо нього адміністративного протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП, а також акт перегляду відеозаписів з боді-камери поліцейського УПП в місті Дніпрі.
6. На підставі матеріалів службового розслідування встановлено, що 09 квітня 2017  року близько 03 год 05 хв по вулиці Богомаза у місті Дніпрі поліцейськими УПП у місті Дніпрі у складі екіпажу «Атлет-0102» був помічений автомобіль «Toyota Auris» (державний номер НОМЕР_1 ), який при наближенні патрульного автомобіля вимкнув світло та почав прискорюватися. Під час переслідування зазначений автомобіль повернув з вулиці Богомаза на провулок Крушельницької та зупинився. Потім водій вказаного автомобіля вибіг з нього та почав тікати. Наздогнавши водія автомобіля, поліцейські повели його до покинутого ним автомобіля. Під час розмови водій представився поліцейським і пред`явив посвідчення старшого сержанта поліції на ім`я ОСОБА_1 . За час розмови ОСОБА_1 неодноразово пропонував поліцейським УПП у місті Дніпрі домовитися, щоб його відпустили, але на такі пропозиції останнього поліцейські не відреагували. Потім, відчувши від ОСОБА_1 запах алкогольних напоїв, поліцейськими у присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти алкотест за допомогою пристрою «Драгер», але останній відмовився та попросив відвезти його до КЗ «ДНД» ДОР для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Приїхавши до КЗ «ДНД» ДОР, ОСОБА_1 наполегливо намагався домовитися з працівниками вказаного закладу про надання йому довідки про те, що він знаходиться у тверезому стані, але спроби були невдалими. Після цього ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №102282 за частиною першою статті 130 КУпАП.
7. 28 квітня 2017 року за результатами службового розслідування складено висновок, затверджений т.в.о. начальника ГУНП у Дніпропетровській області. Указаним висновком запропоновано вважати підтвердженими відомості про порушення транспортної дисципліни з боку поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського ВП ГУНП старшого сержанта поліції Копила  Р.С.; за порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справи України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
8. На підставі вказаного висновку та встановлених під час службового розслідування обставин ГУНП у Дніпропетровській області прийнято наказ №1817 від 28 квітня 2017 року, відповідно до пункту першого якого на поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського ВП ГУНП, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
9. На обґрунтування зазначеного наказу вказано на порушення позивачем транспортної дисципліни, недотримання вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справи України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
10. Наказом ГУНП у Дніпропетровській області від 15 травня 2017 року №161 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено з посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Павлоградського ВП з 15 травня 2017 року згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №  580-VIII (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
10. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року позовні вимоги задоволено:
10.1. скасовано наказ ГУНП у Дніпропетровській області від 15 травня 2017 року №161 о/с, в частині звільнення поліцейського Павлоградського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 . за пунктом 6 частини 1 статі 77 Закону №580-VIII. 
10.2. поновлено старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського Павлоградського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області з 16 травня 2017 року. 
10.3. зобов`язано ГУНП у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 15 травня 2017 року по дату поновлення на посаді.
11. Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції стало порушення ним транспортної дисципліни, яке полягало у відмові від проходження медичного обстеження з метою встановлення стану сп`яніння.
12. Водночас позивачем було оскаржено протокол про адміністративне правопорушення від 09 квітня 2017 року БР №102282, складений відносно ОСОБА_1 , за фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
13. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року в справі №199/2554/17 (3/199/1305/17) провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрито, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 10  травня 2017 року.
14. Суд першої інстанції зазначив, що висновок службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем транспортної дисципліни, є протиправним, оскільки  Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська під час розгляду справи №199/2554/17 (3/199/1305/17) встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
15. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого порядку є протиправним, і такий працівник підлягає поновленню на роботі.  
16. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 10 жовтня 2017 року скасував постанову суду першої інстанції і прийняв нову, якою відмовив у задоволенні позовних вимог.
17. На думку суду апеляційної інстанції, факт учинення позивачем  дисциплінарного проступку, та як наслідок - наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, підтверджено належними і допустимими доказами.
18. Суд апеляційної інстанції зазначив, що відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України відповідач має право застосувати дисциплінарні стягнення, зокрема і звільнення з органів Національної поліції.
19. За встановлених у цій справі обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади, у зв`язку із порушенням ним службової дисципліни, що виразилося  у відмові від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Отже, підстави для задоволення позовних вимог та поновлення позивача на службі в поліції відсутні.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
20. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
21. 15 грудня 2017 року, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.
21.1.          16 лютого 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.
21.2. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Желтобрюх  І.Л., суддям Бевзенку  В.М., Білоусу  О.В.
21.3. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 30 травня 2019 року №534/0/78-19, у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача у цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
21.4. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській  О.Р., суддям Кашпур  О.В., Уханенку  С.А.
22. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати його постанову і залишити в силі постанову суду першої інстанції.
23. Свої вимоги позивач мотивує, зокрема тим, що жодного дисциплінарного проступку не вчиняв, оскільки не керував транспортним засобом, а тому і не зобов`язаний був проходити огляд на стан сп`яніння. Проте вказані обставини судом апеляційної інстанції враховані не були.
24. Також суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення не врахував постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року по справі №199/2554/17 (3/199/1305/17), якою встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
25. Скаржник посилається на те, що судом порушено вимоги частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не враховано висновки Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська в справі №199/2554/17, які відповідно до вимог указаної статті для адміністративного суду є обов`язковими.
26. На переконання позивача в разі відсутності факту притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні і підстави для накладення на нього дисциплінарного стягнення.
27. Скаржник посилається на те, що в оскаржуваному наказі про його звільнення та висновках службового розслідування не зазначено, який саме нормативно-правовий акт він порушив. Ураховуючи постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року, вважає, що жодних відомостей про те, що він учинив будь-які протиправні дії немає. 
28. Також скаржником до касаційної скарги, як доказ своєї дисциплінованості під час проходження служби в поліції, додано службову характеристику від 26 жовтня 2017  року. 
29. Заперечуючи проти позову, відповідач указав, що відсутність судового рішення, яким визнано вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, не свідчить про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Підставою для притягнення позивача саме до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни. 
30. Відповідач, посилаючись на встановлені судом обставини, зазначив про необґрунтованість та безпідставність касаційної скарги і просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
31. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
32. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
33. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
34. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
35. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
36. Визначення публічної служби міститься у пункті 17 частини першої статті 4 КАС  України та означає діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійну діяльність суддів, прокурорів, військову службу, альтернативну (невійськову) службу, іншу державну службу, патронатну службу в державних органах, службу в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
37. Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їхні права і обов`язки регулюються Законом №580-VIII, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).
38.  Пунктами 1 та 2 частини першої статті 18 Законом №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
39. Відповідно до частини першої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. 
40. Згідно з частиною другою статті 19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
41. За приписами частини першої статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки". 
42. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
43. Пунктом 9 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"" №901-VІІІ від 23 грудня 2015 року визначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
44. Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
45. Частиною другою статті 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
46. Згідно з статтею 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
47. Частиною першою статті 7  Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
48. Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
49. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
50. З урахуванням положень частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
51. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).
52. Відповідно до пункту 2.1. Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу  і можуть викликати суспільний резонанс.
53. Згідно з пунктом 2.6. Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.
54. Відповідно до пункту 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.
55. Згідно з частиною четвертою статті 72 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. 
56. За приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
57. Проходження медичного огляду визначено статтею 266 КУпАП та "Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 17 грудня 2008 року за №1103.
VI. Позиція Верховного Суду
58. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, Суд керується таким.
59. В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.  
60. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
61. У цій справі суди встановили, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 09 квітня 2017 року він відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Відносно позивача було складено адміністративний протокол за частиною першою статті 130 КУпАП. Тобто звільнення позивача зі служби в поліції відбулося саме у зв`язку з порушенням останнім службової дисципліни, що виявилося у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху. 
62. Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, який розглядав справу про адміністративне правопорушення, закрив провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
63. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував висновки  постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року в справі №199/2554/17 (3/199/1305/17). 
64. Так, у постанові Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 квітня 2017 в справі №199/2554/17 (3/199/1305/17) встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не доведена. Також суд дійшов висновку, що поліцейський при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача, діяв не у відповідності до своїх повноважень та не у спосіб, передбачений чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний судом допустимим доказом відповідно до вимог статті 251 КУпАП. Водночас інші докази досліджені судом, не підтверджують факт знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
65. Указану обставину, із врахуванням норм частини першої статті 72 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), суд першої інстанції вважав такою, що свідчить про недоведеність факту керування позивачем автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а тому дійшов висновку про безпідставність накладення на позивача дисциплінарного стягнення. 
66. Однак,  Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що відсутність факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.
66.1. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.
67. Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
68. Службовим розслідуванням підтверджено вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції. Так, матеріалами службового розслідування зафіксовано, що позивач своїми діями грубо порушив вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та пункту 1  частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію".
69. Отже, ОСОБА_1 , всупереч пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від виконання законних вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що, безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав скаржник, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського. Суд уважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
70. Позивачем, у свою чергу, не спростовані встановлені відповідачем обставини допущення грубого порушення статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справи щодо неухильного дотримання ним законодавства України, Правил дорожнього руху, що свідчить про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
71. Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, Суд уважає помилковим висновок суду першої інстанції про неправомірність накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з займаної посади у зв`язку із відсутністю факту вчиненого ним діяння, оскільки такий спростовується матеріалами справи та встановленими судами обставинами.
72. Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що на позивача було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади у зв`язку із учиненням ним дисциплінарного проступку, тому відсутні підстави для поновлення позивача на службі в органах Національної поліції.
73. Судом також ураховано Рекомендацію Rec (2001) №10 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейський кодекс поліцейської етики», згідно якої працівники поліції, на усіх рівнях службової кар`єри, повинні відбиратися на посади на основі особистої кваліфікації та досвіду, що відповідає цілям поліції. Працівників поліції мають характеризувати такі якості: логічність суджень, відкритість, зрілість, доброчесність, комунікативність і, де це необхідно, наявність лідерських та управлінських навичок <…> (пункти 22,23).
74. Один із основних принципів поведінки представників правоохоронних органів, закріплених у Кодексі поведінки посадових осіб з підтримання правопорядку, що був затверджений Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН №34/169 від 17 грудня 1979 року, полягає у тому, що службовці органів правопорядку повинні завжди виконувати обов`язки, покладені на них законом, служачи суспільству та захищаючи всіх людей від протиправних діянь, відповідно до високого рівня відповідальності, якої вимагає їхня професія.
75. У пунктах 33,59 зазначеної Рекомендації указано, що поліція повинна бути відповідальною перед державою, громадянами та їх представниками, а також підлягати ефективному зовнішньому контролю. Застосування дисциплінарних стягнень щодо співробітників поліції повинно здійснюватися під наглядом незалежного органу або суду. 
76. За такого правового регулювання та встановлених судами обставин справи, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. 
77. Позивачем до касаційної скарги додано службову характеристику, яка, на його думку, характеризує ОСОБА_1 з позитивної сторони і свідчить про дотримання ним службової дисципліни. Однак з приводу цього слід зазначити, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
78. Отже, Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
79. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
80. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
81.Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
82. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
83. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10  жовтня 2017 року залишити без змін.
84. Судові витрати розподілу не підлягають. 
85. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          С.А. Уханенко