ПОСТАНОВА
2 вересня2019 року
м. Київ
справа № 1-368/11
провадження № 51-6302км18
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 вивчивши матеріали касаційної скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Печерського районного суду м. Києва                     від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду  м. Києва від 6 січня             2016 року постановлених у кримінальній справі щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі адвокат порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Постановою судді Касаційного кримінального суду Верховного суду від 6 серпня 2019 року касаційну скаргу адвоката ОСОБА_2 визнано такою, що не підлягає розгляду, у зв`язку із пропуском строку встановленого ч. 2 ст. 386 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі – КПК 1960 року),  при відсутності клопотання про його відновлення.
Постановою судді Касаційного кримінального суду Верховного суду                         від 19 серпня 2019 року касаційну скаргу  (з доповненнями) адвоката            ОСОБА_2 вдруге визнано такою, що не підлягає розгляду. 
При цьому Судом було роз`яснено адвокату порядок поновлення пропущеного строку на подачу касаційної скарги, зокрема вказано, що цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбаченому ст. 353 КПК 1960 року.   
Незважаючи на це адвокат ОСОБА_2 усупереч вимог статей 386, 387 КПК 1960 року втретє звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою                        (з доповненнями)  і при цьому строк на касаційне оскарження судових рішень           у встановленому законом порядку не поновив. 
Разом із касаційною скаргою адвокат всупереч положень ч. 4 ст. 386 КПК           1960 року повторно подав до Верховного Суду клопотання про поновлення пропущеного строку, що не передбачено вимогами цього Кодексу.
За правилами ч. 4 ст. 386 КПК 1960 року, у разі подачі касаційної скарги                     з порушенням встановленого порядку скарга визнається такою, що не підлягає розгляду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 386, 387, 388 КПК 1960 року та             п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України                    від 3 жовтня 2017 року № 2147- VIII),
постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 (з доповненнями) на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо нього визнати такою, що не підлягає розгляду.
Клопотання адвоката про поновлення строку на касаційне оскарження цих судових рішень залишити без розгляду. 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                   ОСОБА_1