ПОСТАНОВА
Іменем України

14 серпня 2019 року 
Київ
справа №640/7503/16-а
адміністративне провадження №К/9901/17215/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року (ухвалена у складі головуючого судді Попрас В.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року (постановлена у складі: головуючого судді Бондара В.О., суддів: Кононенко З.О., Калиновського В.А.) у справі №640/7503/16-а за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, адміністрації Київського району Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - 
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, адміністрації Київського району Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , в якому просила: скасувати постанову адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради №2/25 від 20.01.2016 р., якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.150 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення та зобов`язати адміністративну комісію Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки в порушення вимог ст.277 КУпАП не дотримані строк розгляду справи; адміністративною комісією справа розглядалась при наявності менше половину членів комісії, що є порушенням вимог ст.216 КУпАП; докази всіх обставин справи досліджувались не об`єктивно та в порушення вимог ст.283 КУпАП протокол №2-25 від 20.01.2016 підписаний замість відповідального секретаря Пархоменко А.Г. нелегітимним секретарем Юрченко Г.Н. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що адміністративна комісія Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради, діючи в межах свої повноважень, постановою №2/25 від 20.01.2016 обґрунтовано закрила провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.150 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу
14.04.2017 ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року скасувати, направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 
У скарзі посилається на те, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовані обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи. Так, суди послались на поверховий план, дійшли висновку, що обставина встановлення ОСОБА_2 дверей на місці розташування старих та їх призначення для загального використання. Однак, судами не враховано, що наданий поверховий план ніким не засвідчений, а двері мають два замки, є вхідними. Встановлення ОСОБА_2 перешкоджає користуванню ОСОБА_1 приміщенням кухні та ванної кімнати. 
18.05.2017 від Харківської міської ради надійшли заперечення на касаційну скаргу, відповідно до яких відповідач проти задоволення касаційної скарги заперечує в повному обсязі. Зазначив, що двері ОСОБА_2 встановив у коридорі загального користування комунальної квартири, без здійснення переобладнання капітальних стін, прилади та обладнання будинку не пошкоджено. Адміністративною комісією для всебічного розгляду справи витребувано у КП «Харківське міське БТІ» інформацію. Листом від 11.01.2016 за № 104 надано відповідь та ксерокопію поверхового плана та експлікації на квартиру АДРЕСА_1 станом на 19.09.2008, яка завірена належним чином. 
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Вищий адміністративний суд ухвалою від 19 квітня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 . 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС).
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стрелець Т.Г., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.
Верховний Суд ухвалою від 13 серпня 2019 року призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником 20/100 часток квартири АДРЕСА_1 .
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.05.2012 за ОСОБА_2 визнано право постійного користування житловими кімнатами АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ОСОБА_2 порушує її права, звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати та знести металеві двері між коридорними приміщеннями, звільнити ОСОБА_1 місце в приміщенні кухні та ванній кімнаті, встановити на місце газову плиту. 
За наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення від 31.03.2016, яким у задоволенні позову відмовлено. Вказане судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надала доказів того, що ОСОБА_2 самовільно переобладнав коридорне приміщення та виконував дії, які призвели до псування приміщення, приладів та обладнання квартири і порушував умови проживання ОСОБА_1 
30.11.2015 майстром дільниці №12 КП «Жилкомсервіс» Дрокіною 0.0. складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП відносно ОСОБА_2 . У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення відображено, що ОСОБА_2 за місцем проживання самовільно, без дозвільних документів встановив двері в місці загального користування комунальної квартири АДРЕСА_1 , чим порушив абзац 6 пункту 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків».
08.12.2015 вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення для розгляду надійшов до адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради.
Адміністративна комісія Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради утворена рішенням №481 від 08.12.2010 виконавчого комітету Харківської міської ради.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 07.10.2015 №643 внесені зміни до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.12.2010 №481 та утворено адміністративну комісію Київського району у новому складі.
Для всебічного розгляду справи про адміністративне правопорушення адміністративною комісією до КП «Харківське міське БТІ» направлено запит, на який отримана відповідь з доданою до неї ксерокопією поверхового плану та експлікації на квартиру АДРЕСА_1 станом на 19.09.2008, а також пояснення представників особи, що притягувалась до відповідальності, які повідомили, що ОСОБА_2 поміняв старі дерев`яні двері, що існували ще з 1990-х років, на нові залізні.
Постановою №2/25 від 20.01.2016 адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.150 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
У постанові №2/25 від 20.01.2015 вказується, що відповідно до копії поверхового плану та експлікації на квартиру АДРЕСА_1 станом на 19.09.2008, наданої КП «Харківське міське БТІ», двері, що були підставою для складання протоколу, існували на дату складання вищевказаного плану.
Таким чином, адміністративна комісія Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради винесла постанову №2/25 від 20.01.2016 про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.150 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Не погоджуючись з таким рішенням, посилаючись на те що воно порушує її права, позивач звернулася до суду з даним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить висновку, що судами не в повній мірі дотримано норми матеріального і процесуального права.
Верховний Суд звертає увагу на те, що постанова, прийнята за результатами розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке перевіряється, у разі оскарження судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України. 
За правилами ч. 1 ст. 287 КУпАП України передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Позивач, звертаючись до суду з позовом про оскарження постанови, якою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.150 КУпАП України, посилається на наявність у діях останнього складу правопорушення, вказуючи на те, що такими діями порушуються її права, а отже визначає свій статус як статус потерпілої. 
Суди попередніх інстанцій, надаючи оцінку в цій справі оскаржуваному рішенню, виходили з того, що проведені ОСОБА_2 дії по заміні у коридорі дверей, які були позначені на поверховому плані та експлікації на квартиру АДРЕСА_1 , за відсутності пошкоджень капітальних стін, приладів та обладнання будинку, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП.
Суд зауважує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок же доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України (в редакції до 15.12.2017), покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, настає в разі порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає у вчиненні таких діянь: а) порушенні правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій; б) порушенні правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарному їх утриманні; в) самовільному переобладнанні та переплануванні жилих будинків і жилих приміщень, використанні їх не за призначенням; г) псуванні жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою.
Відповідно до абзацу 6 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 (зі змінами згідно Постанов Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, № 5 від 14.01.2009), власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Суди попередніх інстанцій, вирішуючи справу по суті дослідили протокол про адміністративне правопорушення від 30.11.2015, в якому зазначено, що ОСОБА_2 за місцем проживання самовільно, без дозвільних документів встановив двері в місці загального користування комунальної квартири АДРЕСА_1 , чим порушив абзац 6 пункту 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків».
Протокол у справі про адміністративне правопорушення є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, однак суди попередніх інстанцій, дослідивши зміст протоколу, жодним чином не надали йому оцінки. 
Водночас, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, за результатами дослідження копії поверхового плану встановив, що висновки відповідача про відсутність переобладнань з боку ОСОБА_2 є правомірними, позаяк з даного документу слідує, що металеві двері встановлені ним замість старих дерев`яних і не перешкоджають використанню іншими мешканцями місць загального користування. 
Частиною 1 ст. 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Проте, доводи позивача, які вона наводила в судах попередніх інстанцій при розгляді справи та в касаційній скарзі про те, що надана відповідачем копія поверхового плану не засвідчена, її зміст відрізняється від плану, який існує в оригіналі, судами не перевірено, таким обставинам не надана оцінка. Не перевірено і наявність виправлень, які містить експлікація до плану, , а саме: ким та у зв`язку з чим вони внесені, їх відповідність оригіналу. 
Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій, постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, порушили принцип адміністративного судочинства - змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, визначений частиною 4 статті 11 КАС України (в редакції до 15.12.2017). Згідно з приписами даної статті, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Як вбачається з матеріалів справи, суди попередніх інстанцій не вчинили жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, зокрема, і в частині витребування у відповідача доказів з власної ініціативи, не з`ясували чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських тощо).
Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновків про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
Відповідно до п.2 ч. 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального законодавства, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову постанову Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі №640/7503/16-а -скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                    Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                                    Т.Г. Стрелець 
                                                                                                              С.Г. Стеценко