ПОСТАНОВА
Іменем України

13 серпня 2019 року 
Київ
справа №808/3464/15(Н/808/2/17)
адміністративне провадження №К/9901/13365/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,   
суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2018 (суддя Татаринов Д.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 (колегія суддів у складі: Коршуна А.О., Панченко О.М., Чередниченка В.Є.) за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та малолітньої особи ОСОБА_2 , в інтересах якого діє мати ОСОБА_3 до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Шевченківський районний відділ у місті Запоріжжі, третіх осіб: Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Півняк Олександра Сергійовича, відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 21.03.2016 відкрито касаційне провадження за скаргою малолітньої особи ОСОБА_2 , від імені якого діє мати ОСОБА_3 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 12.07.2018 касаційну скаргу малолітньої особи ОСОБА_2 , від імені якого діє мати ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015 залишено без змін.

10.02.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015.

Заява мотивована тим, що під час виготовлення повного тексту постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 не було відомо про набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2015 у справі № 336/126/15-ц (2/336/635/15), яким встановлено преюдиційний факт того, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , ця обставина не була та не могла бути відома суду та позивачу при розгляді справи № 808/3464/15 та прийнятті судом рішення у цій справі. 

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2018, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 залишено без задоволення. 

Судові рішення мотивовано тим, що  зазначена ОСОБА_2 обставина щодо права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру та здійснення державної реєстрації цього права 12.01.2014 не є нововиявленою обставиною, яка не була відома учасникам справи та суду під час розгляду справи № 808/3464/15, оскільки відповідно до мотивувальної частини постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 у справі № 808/3464/15 судом першої інстанції під час розгляду цієї адміністративної справи встановлювались обставини набуття малолітньою особою ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та здійснення державної реєстрації цього права власності (абзац 5 мотивувальної частини рішення суду).

Провадження в суді касаційної інстанції  

Позивач, вважаючи рішення судів попередніх інстанцій постановленими з порушенням вимог норм процесуального права, подав касаційну скаргу.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що  на момент розгляду справи № 808/3464/15 в Запорізькому окружному адміністративному суді та станом на дату прийняття постанови від 08.09.2015 не було встановлено рішенням Апеляційного суду Запорізької області факт належності на праві власності квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Зазначає про неоднозначність позиції суду апеляційної інстанції відносно не врахування ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2015 як такою, що може бути віднесено до факту як нововиявлена обставина, оскільки апеляційна скарга до Апеляційного адміністративного суду Запорізької області була подана   ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2015 перед і під час розгляду справи № 808/3464/15 Запорізьким окружним адміністративним судом.          

Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав. 

Малолітня особа ОСОБА_2 , від імені якого діє мати ОСОБА_3 , треті особи заяви про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 або відзивів на неї не надали. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

За правилами частини третьої статті 3 КАС України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Статтею 362 КАС України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1)  істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду (частина друга статті 361 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Нововиявленою для справи обставиною, яка не була відома та не могла бути відома учасникам справи, у тому числі позивачу, та суду на момент прийняття рішення у справі № 808/3464/15 є, на думку ОСОБА_1 , те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2015 у справі № 336/126/15-ц (2/336/635/15) встановлено преюдиційний факт того, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2015 у справі № 336/126/15-ц (2/336/635/15) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , третіх осіб: Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Півняк О.С., відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про визнання недійсним договору дарування від 12.01.2014 квартири АДРЕСА_1 , який укладено між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований), від імені якого діяла мати ОСОБА_3 . 

Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що у тексті мотивувальної частини цього рішення судом, серед іншого, встановлено, що 12.01.2014 право власності одарованого ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 пройшло відповідну державну реєстрацію на підставі укладеного між сторонами у справі договору дарування, але при цьому під час розгляду цієї справи судом не досліджувались та не встановлювались обставини щодо набуття права власності на спірну квартиру ОСОБА_1 , яке мало місце на підставі договору дарування від 18.01.2012, який було укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Надаючи аналіз встановленим судами попередніх інстанцій  обставинам, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що зазначена ОСОБА_1 обставина щодо права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру та здійснення державної реєстрації цього права 12.01.2014 не є нововиявленою обставиною, яка не була відома учасникам справи та суду під час розгляду справи №  808/3464/15, оскільки відповідно до мотивувальної частини постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015 у справі №  808/3464/15 судом першої інстанції під час розгляду цієї адміністративної справи встановлювались обставини набуття малолітньою особою особою ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 та здійснення державної реєстрації цього права власності (абзац 5 мотивувальної частини рішення суду).

За такого правого регулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій  про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2015, оскільки заявником не наведено істотних обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Отже, оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України (в чинній редакції), якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                            Ж.М. Мельник-Томенко

Судді                                                                 А.В. Жук

                                                                          Н.М. Мартинюк