ПОСТАНОВА
Іменем України

20 серпня 2019 року 
Київ
справа №814/9/18
адміністративне провадження №К/9901/9282/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України
на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 травня           2018 року (суддя Птичкіна В.В.)   
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року (судді: Крусян А.В. (головуючий), Градовський Ю.М., Яковлєв О.В.)
у справі № 814/9/18
за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок»
до Міністерства аграрної політики та продовольства України
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент агропромислового розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації, Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області
про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
У січні 2018 року приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Роднічок» (далі - ПСП «Агрофірма «Роднічок») звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - Мінагрополітики), в якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність Мінагрополітики щодо непогашення кредиторської заборгованості в сумі 122  783 грн за бюджетною програмою 2801180 «Фінансова підтримка заходів в агропромисловому комплексі» за заходом - здійснення фінансової підтримки підприємств агропромислового комплексу через механізм здешевлення кредитів;
- стягнути  з Державного бюджету України на користь ПСП «Агрофірма «Роднічок» заборгованість у сумі 122  783 грн на здійснення фінансової підтримки підприємств агропромислового комплексу через механізм здешевлення кредитів відповідно до наказів Мінагрополітики від 19 жовтня 2012 року № 632, від 30 листопада 2012 року № 745 шляхом списання з наявних бюджетних програм Мінагрополітики.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПСП «Агрофірма «Роднічок» є суб`єктом господарювання агропромислового комплексу у зв`язку з чим, відповідно до законодавства України, має право на отримання бюджетних коштів для компенсації за кредитами та лізинговими платежами. Проте компенсація у сумі 122  783 грн, передбачена для позивача за бюджетною програмою 2801180 «Фінансова підтримка заходів в агропромисловому комплексі, відповідачем не погашена. З огляду на це позивач вважає таку бездіяльність Мінагрополітики протиправною, оскільки недостатність фінансування не може бути підставою для відмови у реалізації права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів.
Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 17 травня 2018 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від     06 березня 2019 року,  позов задовольнив: 
- визнав протиправною бездіяльність Мінагрополітики щодо невідшкодування        ПСП «Агрофірма «Роднічок» бюджетної  кредиторської заборгованості в сумі 122 783 грн;
- стягнув з Державного бюджету заборгованість за бюджетною програмою 2801180 «Фінансова підтримка заходів в агропромисловому комплексі» на користь ПСП «Агрофірма «Роднічок» в сумі 122 783 грн шляхом безспірного списання з наявних бюджетних програм Мінагрополітики.
Судові рішення мотивовані тим, що факт розподілу Мінагрополітики бюджетних коштів до органів Казначейства не доводить виконання відповідачем в повному обсязі обов`язків, покладених на нього законодавством України.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Мінагрополітики звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПСП «Агрофірма «Роднічок» в повному обсязі.
При цьому в обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що Мінагрополітики не є органом, який здійснює нарахування та виплати відшкодування, а лише проводить розподіл коштів та спрямовує їх у регіони в межах виділених асигнувань, а органи Державного казначейства України забезпечують казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Також відповідач вказав на неможливість стягнення суми кредиторської заборгованості на користь позивача шляхом списання з наявних бюджетних програм, оскільки це призведе до невиконання Мінагрополітики своїх обов`язків у поточному році та із затверджених бюджетних програм будуть списані кошти у зв`язку з виконанням рішення суду.
Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.
Згідно з частиною першою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суди попередніх інстанцій встановили, що ПСП «Агрофірма «Роднічок» є агропромисловим підприємством, основним видом економічної діяльності якого є вирощування сільськогосподарської продукції.
У 2012 році позивач отримав право на фінансову підтримку через механізм здешевлення кредитів відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення фінансової підтримки суб`єктів господарювання агропромислового комплексу через механізм здешевлення кредитів та компенсації лізингових платежів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від           11 серпня 2010 року № 794.
ПСП «Агрофірма «Роднічок» скористалося своїм правом та подало пакет документів на часткову  компенсацію відсоткової ставки за залучені від банків кредитні ресурси для покриття виробничих витрат, пов`язаних із закупівлею пально-мастильних матеріалів, насіння, мінеральних добрив вітчизняного виробництва, засобів захисту рослин, обладнання, запасних частин для ремонту сільськогосподарської і зрошуваної техніки та обладнання, енергоносіїв, у сумі 122 783 грн.
Згідно з наказом Мінагрополітики від 19 жовтня 2012 року № 632 «Про затвердження розподілів бюджетних коштів, передбачених на надання державної підтримки суб`єктам господарювання через механізм здешевлення кредитів» позивачу передбачено надання відповідної фінансової підтримки в розмірі 122  783 грн.
Протягом 2012-2017 років виплата позивачу в рахунок погашення заборгованості за бюджетною програмою 2801180 «Фінансова підтримка заходів в агропромисловому комплексі» не здійснювалась. Сума узгодженої кредиторської заборгованості в сумі 122 783 грн перед ПСП «Агрофірма «Роднічок» підтверджується листом Мінагрополітики від 27 грудня 2017 року № 37-21-15/28596.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, пов`язані з виконанням бюджетних зобов`язань за бюджетними програмами фінансової підтримки суб`єктів господарювання агропромислового комплексу через механізм здешевлення кредитів та компенсації лізингових платежів регулюються Бюджетним кодексом України та Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення фінансової підтримки суб`єктів господарювання агропромислового комплексу через механізм здешевлення кредитів та компенсації лізингових платежів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2010 року № 794 (далі - Порядок № 794).
Відповідно до статті 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Пунктом 1-1 Порядку № 794 встановлено, що головним розпорядником бюджетних коштів і відповідальним виконавцем відповідної бюджетної програми є Мінагрополітики.
Згідно з пунктом 14 Порядку № 794 Мінагрополітики спрямовує бюджетні призначення Міністерству аграрної політики та продовольства Автономної Республіки Крим, головним управлінням агропромислового розвитку обласних і управлінню промисловості, розвитку інфраструктури та агропромислового комплексу Севастопольської міської держадміністрацій на підставі рішення комісії Мінагрополітики.
Міністерство аграрної політики та продовольства Автономної Республіки Крим, головні управління агропромислового розвитку обласних і управління промисловості, розвитку інфраструктури та агропромислового комплексу Севастопольської міської держадміністрацій на підставі рішення комісії Мінагрополітики подають до головних управлінь Казначейства реєстр підприємств і платіжні доручення на виплату компенсації шляхом перерахування коштів на поточні рахунки позичальників та лізингоодержувачів.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 57 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання за бюджетними програмами спеціального фонду державного бюджету, не передбаченими проектом закону про Державний бюджет України на наступний бюджетний період, поданим на розгляд до Верховної Ради України, головні розпорядники бюджетних коштів зобов`язані виконати до кінця поточного бюджетного періоду в межах і за рахунок відповідних фактичних надходжень до спеціального Фонду бюджету, не допускаючи наявності за такими зобов`язаннями кредиторської заборгованості на початок наступного бюджетного періоду.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач згідно з наказом від 19 жовтня        2012 року № 632, Розподілу відкритих асигнувань від 27 грудня 2012 року № 1764, Розподілу відкритих асигнувань від 06 грудня 2012 року № 1538 направив до Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації бюджетні кошти на загальну суму 2  056 910 грн.
Між тим судами попередніх інстанцій встановлено, що Мінагрополітики здійснило перерахування коштів Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації не в повному обсязі, як це було передбачено наказом від 19 жовтня 2012 року № 632, для надання державної підтримки суб`єктам господарювання агропромислового комплексу через механізм здешевлення кредитів для підприємств Миколаївської області у 2012 році.
У зв`язку з цим станом на 01 січня 2017 року за бюджетною програмою 2801180 «Фінансова підтримка заходів в агропромисловому комплексі» у Департаменту  агропромислового розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації наявна кредиторська заборгованість перед позивачем у сумі 122  783 грн (форма № 7д Звіту про заборгованість за бюджетними коштами). 
Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, Департамент агропромислового розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації з метою погашення кредиторської заборгованості неодноразово звертався до Мінагрополітики з проханням передбачити в державному бюджеті кошти на погашення кредиторської заборгованості та здійснити відповідні заходи щодо її погашення. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Мінагрополітики, яка полягає в непогашенні кредиторської заборгованості перед ПСП «Агрофірма «Роднічок» у сумі 122  783 грн за бюджетною програмою 2801180 «Фінансова підтримка заходів в агропромисловому комплексі».
Верховний Суд вважає за необхідне також зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт   120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява 355555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада         2008 року).
З огляду на принцип пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.
Враховуючи, що Мінагрополітики, як відповідальним виконавцем бюджетної програми, не вжито необхідних заходів щодо виконання своїх обов`язків з метою реалізації бюджетної програми 2801180 «Фінансова підтримка заходів в агропромисловому комплексі» за заходом - здійснення фінансової підтримки підприємств агропромислового комплексу через механізм здешевлення кредитів, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що належним способом захисту прав позивача є стягнення з бюджету компенсації в розмірі 122  783 грн шляхом списання з наявних бюджетних програм Мінагрополітики.
Щодо доводів відповідача про неможливість стягнення суми кредиторської заборгованості на користь позивача шляхом списання з наявних бюджетних програм, то Суд вважає їх необґрунтованими, оскільки недостатність фінансування не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог щодо погашення такої заборгованості. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів відповідно до законодавства, не може ставитися у залежність від бюджетних асигнувань. 
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від       17 травня 2018 року та постанову П`ятого  апеляційного адміністративного суду від   06 березня 2019 року  -  без  змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                              І.Я. Олендер   

          Р.Ф. Ханова