ПОСТАНОВА
Іменем України

31 липня 2019 року 

м. Київ
справа №826/724/16
адміністративне провадження №К/9901/62174/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів  Бучик А.Ю., Єзерова А.А., 
розглянув у письмовому провадженні 
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2018 року (колегія у складі суддів Бояринцева М.А., Аверкова В.В., Шевченко Н.М.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня  2018 року (колегія у складі суддів Степанюк А.Г., Кузьменко В.В., Шурко О.І.)
у справі №826/724/16
за позовом ОСОБА_1 
до Національного банку України
третя особа - Публічне акціонерне товариства «Банк «Київська Русь»
про визнання протиправною бездіяльності.

І. РУХ СПРАВИ

1.           ОСОБА_1 звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного банку України, третя особа ПАТ "Банк "Київська Русь". Просив визнати протиправною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «Банк «Київська Русь», невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь».
2.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2018, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018, позовну заяву залишено без розгляду.
3.          Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач подав касаційну скаргу, яка надійшла до Верховного Суду 24.09.2018.  Просить скасувати рішення судів, а справу направити на для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
4.          Клопотанням від 24.09.2018 просив розгляд справи здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю сторін.
5.          19.10.2018 від відповідача надійшло письмове заперечення на касаційну скаргу.
6.          22.10.2018 від третьої особи надійшло письмове заперечення на касаційну скаргу.
7.          31.10.2018 від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив на касаційну скаргу.
8.          Ухвалою від 29.11.2018 Верховний Суд відповідно до ст. 346 Кодексу адміністративного судочинства України передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
9.          Ухвалою від 17.12.2018 Велика Палата Верховного Суду повернула справу до Касаційного адміністративного суду для розгляду, виходячи з того, що скаржник не зазначає про необхідність розгляду позовних вимог в поряду іншого судочинства, ніж адміністративне, а просить скасувати судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10.          13.01. 2016 позивач звернувся з даним позовом до суду.
11.          04.06.2013 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського рахунку №49602-29 в іноземній валюті. 
12.          13.10.2014 укладено договір №115230-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Супер-вклад» із встановленим строком повернення вкладу у розмірі 1.700.000 доларів США 13.05.2015. 
13.          19.02.2015 укладено договір банківського рахунку №13702-29.1.2 в національній валюті.
14.          На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно якого з 20.03.2015 по 19.06.2015 включно запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» - Волкова О.Ю.
15.          Дану інформацію на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено 20.03.2015. Крім того, у той же день на сайті НБ України розміщено прес-реліз з інформацією про причини та підстави визнання ПАТ «Банк «Київська Русь» неплатоспроможним.
16.          За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волковим О.Ю. надано останньому довідку від 02.04.2015 №2269/29-26159 щодо відкритих у банку рахунків.
17.          24.06.2015 позивачу виплачена гарантована сума відшкодування за вкладами в ПАТ "Банк "Київська Русь" у розмірі 200 000 грн. (лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.04.2018).
18.          12.08.2015 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - ПАТ «Банк «Київська Русь» про стягнення солідарно коштів у розмірі 2 310 922,07 доларів США та 80 610,07 грн..
19.          Крім того, 25.12.2015 Позивач направив на адресу Відповідача звернення, в якому просив прийняти рішення про відшкодування ОСОБА_1 завданої шкоди у розмірі 2.310.922,07 долари США та 80 610,07 грн. в еквіваленті за курсом НБ України на момент прийняття такого рішення).
20.          Листом від 14.01.2016 № 20-0004/2478 НБУ надав представнику ОСОБА_1 відповідь на звернення від 25.12.2015.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

21.          Справу по суті не розглянуто і доводи сторін обмежилися питанням строку звернення до суду.
22.          Позивач вважає, що звернувся до суду у межах встановленого строку звернення. Стверджував, що рішення про визнання банку неплатоспроможним чи відкликання банківської ліцензії не містить інформації про підстави та причини його прийняття, адже вони є банківською таємницею;  визнання банку неплатоспроможним не є безумовним свідченням порушення прав вкладника, адже банк може відновити свою роботу та виконання свої зобов`язання перед клієнтами; безпосередньо про порушення свої прав позивач дізнався з листа відповідача від 14.01.2016, яким було відмовлено у захисті таких прав; строк виконання депозитного договору позивача настав після визнання банку неплатоспроможним.
23.          Відповідач наполягав на залишенні даного позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення позивача до суду. Вважає, що право на звернення до суду не є абсолютним та може бути обмежене, зокрема, встановленим строком давності. Позивач з моменту публікації на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 оголошення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» мав об`єктивну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Хоча підстави віднесення банку до неплатоспроможних не оприлюднюються, у прес-релізі НБ України було окреслено причини та підстави прийняття такого рішення. 
24.          Позивач повинен був знати про встановлені п. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження щодо виплати коштів та звернути увагу, що в силу ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» після запровадження тимчасової адміністрації НБ України не здійснює банківський нагляд за таким банком. Посилання ОСОБА_1 на звернення до НБ України є безпідставним та спрямованим на штучне поновлення строків, адже таке звернення та відповідь на нього не пов`язане з предметом позову, який взагалі подано раніше отримання відповіді НБ України.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

25.          Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки моментом, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав є квітень 2015 року (отримання ОСОБА_1 від ПАТ «Банк «Київська Русь» довідки про наявність відкритих рахунків у банку), а не грудень 2015 року (не забезпечення відповідачем, на думку позивача, розгляду його звернення), то подання даного позову 13.01.2016 відбулося поза межами встановленого КАС України шестимісячного строку.
26.          З моменту запровадження тимчасової адміністрації у банку НБ України не здійснює щодо такого банку заходів банківського нагляду, тому допущена, на думку ОСОБА_1 , бездіяльність Національного банку України, могла мати місце виключно до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» 20.03.2015. Перебування такої інформації у загальному доступі дає підстави вважати, що починаючи з березня 2015 року позивач мав об`єктивну можливість дізнатися про порушення своїх прав та вжити заходів щодо їх судового захисту.
27.          Суди також зазначили, що на момент звернення до суду із вказаним позовом лист НБ України від 14.01.2016 ОСОБА_1 взагалі не отримував, про що він зазначив у позові. Крім того, предметом позову є визнання протиправною бездіяльності НБ України, що спричинили визнання ПАТ «Банк «Київська Русь» неплатоспроможним, а не дії чи бездіяльність Відповідача щодо розгляду чи не розгляду звернення позивача.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

28.          У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів про залишення позову без розгляду з таких підстав:
А)  інформація про причини та підстави ліквідації банку не оприлюднювалась, через це встановити чи не порушив НБ України на цьому етапі права вкладників неможливо. 
Б)  Безпосередньо про порушення своїх прав позивач дізнався з листа НБ України від 14.01.2016, яким було відмовлено в захисті його прав, порушених в результаті неналежного здійснення банківського нагляду за ПАТ «Банк «Київська Русь». Суди дійшли неправильних висновків щодо початку строку для звернення до суду, тобто з дати введення тимчасової адміністрації. Позивач не заперечує про обізнаність щодо введення тимчасової адміністрації, але не це свідчить про те, що йому стало відомо про порушення з боку НБ України його права як вкладника банку та на очікування виконання НБ України його функцій з нагляду.
В)  Окремо скаржник звертав увагу на порушення судами правил предметної юрисдикції. На його думку, спір має приватно-правовий характер. 
29.          У відзиві на касаційну скаргу НБ України просив залишити судові рішення без змін. Покликається на ті самі доводи, якими обґрунтовував пропуск позивачем строку звернення до суду. Зазначає, що його доводи про те, що позивач повинен був дізнатись про порушення його прав з дати запровадження у банку тимчасової адміністрації та оприлюднення даної інформації підтверджуються усталеною судовою практикою Верховного Суду.
30.          У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Банк «Київська Русь» також просить залишити судові рішення без змін, оскільки позивач до суду звернувся в січні 2016 року, хоча про порушення своїх прав дізнався в 2015 році.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

31.          Верховний Суд, перевірив доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, в першу чергу звертає увагу, що Судом неодноразово розглядались справи у аналогічних правовідносинах, з аналогічним предметом спору, та висловлено правову позицію.
Зокрема, у постанові від 12.06.2018 у справі № 826/2158/17, постанові від 31.05.2018 у справі № 826/15789/16, постанові від 03.05.2018 у справі № 826/26727/15, постанові від 03.05.2018 у справі № 826/8153/16, постанові від 25.04.2018 у справі № 826/3994/16, постанові від 21.02.2018 у справі № 826/6940/16. 
32.          Відтак, судова практика щодо розгляду цієї категорії спорів є усталеною і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї. 
33.          Відповідно положень ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.
34.          Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
35.          Згідно з ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. 
36.          Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вчинення необхідних обов`язкових заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «Банк «Київська Русь», невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Банк «Київська Русь».
37.          Відповідно до положень ст. 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність" метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Наглядова діяльність Національного банку України охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону щодо здійснення банківської діяльності.
38.          Проте, як встановлено у ч. 3 ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.
39.          Отже, з моменту запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» - 20 березня 2015 року, Національний банк України не здійснює банківський нагляд за зазначеним банком, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку, а тому бездіяльність відповідача, яка оскаржується позивачем, мала місце до запровадження тимчасової адміністрації, гіпотетично могла б мати місце до запровадження тимчасової адміністрації, тобто до 20 березня 2015 року.
40.          Направлене позивачем 25 грудня 2015 року звернення до Національного банку України та надання листом від 14 січня 2016 року відповіді жодним чином не пов`язані з предметом розгляду справи щодо бездіяльності Національного банку України, а посилання на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав із листа Національного банку України від 14 січня 2016 року № 20-0004/2478 і саме дату отримання цього листа необхідно вважати початком відліку строку позовної давності, є безпідставним.
41.          Враховуючи, що інформація про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» буда відкритою і доступною, перебіг строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів розпочався саме з 20 березня 2015 року. Водночас, позивач, отримав у квітні 2015 року довідку від 02.04.2015 №2269/29-26159 за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю., тому повинен був бути обізнаним про запровадження віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
42.          Проте позивач звернувся до суду з адміністративним позовом лише у 13 січня 2016 року, тобто з пропуском строку встановленого законом.
43.          Суд відзначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
44.          Також колегія суддів відзначає, що доводи касаційної скарги про те, що інформація про визнання банку неплатоспроможним не містить інформації про підстави та причини прийняття таких рішень, оскільки охороняється банківською таємницею, є безпідставними, оскільки вказана інформація ніяким чином не впливає на права позивача. Крім того, в прес-релізі НБУ від 20 березня 2015 року розміщеного на сторінці Офіційного інтернет-представництва НБУ, зазначені підстави та причини віднесення  ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних.
45.          Враховуючи наведене, Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про залишення адміністративного позову без розгляду.
46.          Перевіряючи доводи скаржника про порушення судами правил предметної підсудності, Суд дійшов такого висновку.
47.          Згідно із частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
48.          На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
49.          Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
50.          Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи   бездіяльності.
51.          Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
52.          Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
53.          Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
54.          Як встановлено матеріалами справи, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до   Національного банку України про   визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не вчинення необхідних обов`язкових заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «Банк «Київська Русь», невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Банк «Київська Русь».
55.          Відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.
56.          Відповідно до частини 3 статті 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.
57.          Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Національного банку України дозволяє зробити висновки, що банк у цих відносинах є суб`єктом публічного права, створений, зокрема, з метою застосування до банку заходів впливу саме в рамках здійснення банківського нагляду за банком.
58.          В аспекті сказаного звернення з даним позовом не має на меті захист майнових прав позивача, що полягає у поверненні вкладу, а ключовим питанням спору є оцінка дії Національного банку України. Негативні наслідки, що настали для позивача є лише наслідком оскаржуваних дій. 
59.          Отже, виходячи з суті по суті позовних вимог, суд приходить до висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.
60.          Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
61.          З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у справі №826/724/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           Кравчук В.М.

Суддя                                                                                           Бучик А.Ю. 

Суддя                                                                                          Єзеров А.А.