ПОСТАНОВА
Іменем України

22 серпня 2019 року 
Київ
справа №425/3907/16-а
адміністративне провадження №К/9901/21117/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В., 
суддів Шишова О.О., Яковенка М.М., 
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.02.2017 у складі судді Романського Є. О. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 у складі колегії суддів: Василенко Л. А., Гайдара А. В., Ханової Р. Ф. у справі № 425/3907/16-а за позовом Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області звернулось з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в якому просило:
- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця від 29.11.2016 про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн у виконавчому провадженні № 52057473.
2.          Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.02.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
2.1. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.02.2017 скасовано, а позовні вимоги залишено без розгляду.
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебувало виконавче провадження № 52057473 з виконання виконавчого листа № 2-а/425/27/16, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області 23.08.2016 про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області призначити, нарахувати та сплатити ОСОБА_1 з 13.11.2014 щомісячну адресну допомогу, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 № 505.
3.2. Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, на підставі заяви стягувача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2016 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Одночасно, боржника повідомлено про обов`язок виконання судового рішення та надано 7-денний строк для добровільного виконання такого рішення.
3.3. В подальшому, 29.09.2016 державним виконавцем було направлено боржнику вимогу про надання інформації про повне та фактичне виконання виконавчого документа та попереджено про наслідки за невиконання судового рішення. Вищезазначені виконавчі дії було проведено на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № №  606-XIV.
3.4. У зв`язку з невиконанням судового рішення, а також відсутності інформації про наявність поважних причин такого невиконання, 24.10.2016 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. Станом на момент вчинення вказаної виконавчої дії, набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-III на підставі якого в подальшому здійснювалось виконання судового рішення.
3.5. На виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та враховуючи відсутність інформації про факт виконання судового рішення, державним виконавцем винесено постанову від 29.11.2016 про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі - 10200 грн.
3.6. Вважаючи, що державним виконавцем не було належним чином перевірено обставини виконання судового рішення, яке відповідно до наданої копії рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 05.12.2016, було виконано, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав на те, що рішення суду було фактично виконано 05.12.2016, тобто з порушенням строку на добровільне виконання виконавчого документа. Крім того, судом зазначено, що боржником у виконавчому провадженні не було повідомлено державному виконавцю поважних причин невиконання рішення суду, а твердження позивача про відсутність інформації про рахунок стягувача було спростовано наявними в матеріалах справи доказами.
5. Судом апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції та залишено позовну заяву без розгляду з підстав пропуску 10-денного строку на звернення позивача до суду, визначеного Законом України «Про виконавче провадження». Так, колегією суддів встановлено, що позивачем не було подано заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, а тому наявні підстави для застосування відповідних наслідків процесуального характеру.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
6.          Позивач звернувся до суду із касаційною скаргою, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд.
6.1. Доводи касаційної скарги ґрунтуються на тому, що судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема, під час дослідження обставин звернення позивача до суду. Позивач стверджує, що висновок суду апеляційної інстанції про дату звернення до суду, а саме - 23.12.2016, зроблено на підставі дати надходження позовної заяви безпосередньо до суду, у той же час як таку заяву було подано через установу зв`язку 16.12.2016.
7. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
8.  Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №  254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Разом з тим, частиною п`ятою статті 124 Конституції України прямо встановлено обов`язковість виконання судових рішень на всій території України.
10.  Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, оскаржувані правовідносини виникли у зв`язку з необхідністю виконання рішення виконавчого листа від 23.08.2016, виданого Рубіжанським міським судом Луганської області у справі № 2-а/425/27/16  про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області призначити, нарахувати та сплатити ОСОБА_1 з 13.11.2014 щомісячну адресну допомогу, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 № 505.
11. Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №  2747-IV (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) (далі - КАС України) визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
12. Відповідно до частин другої-третьої статті 181 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду:
- у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;
- у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.
12.1. Частиною шостою статті 181 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.
13. Зазначені положення кореспондуються з частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-III, зокрема щодо права на оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, а також строків звернення до суду.
14. Тобто, право сторін виконавчого провадження на звернення до суду у визначений строк закріплено нормами матеріального права.
15. В даному випадку предметом оскарження є постанова державного виконавця про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду від 29.11.2016 у розмірі 10200 грн, відтак строк на оскарження починає перебіг з дня, коли боржнику стало відомо про застосування до нього відповідної санкції у вигляді штрафу.
16. Разом з тим, відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, за значеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.
17. Як встановлено судами попередніх інстанцій, оскаржувану постанову державного виконавця від 29.11.2016 отримано позивачем 07.12.2016.
18. Водночас, доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судом апеляційної інстанції обраховано вказаний строк з порушенням норм процесуального права.
19. Оцінивши твердження позивача, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів вважає, зазначає наступне.
20. Статтею 242 КАС України (стаття 159 КАС України в редакції до 15.12.2017) визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
21. Разом з тим, статтею 120 КАС України (стаття 103 КАС України в редакції до 15.12.2017) встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.
Останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
21.1. Частиною девятою статті 120 КАС України закріплено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
22. Відтак, враховуючи те, що судами попередніх інстанцій досліджено та встановлено, що після отримання 07.12.2016 позивачем копії оскаржуваного акта, 10-денний строк звернення до суду тривав до 17.12.2016, колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанцій про те, що позивач звернувся до суду із пропуском строку на оскарження дій державного виконавця.
23. Доводи касаційної скарги щодо звернення позивача із позовною заявою до суду 16.12.2016 шляхом скерування цінного листа засобами поштового зв`язку  знайшли своє відображення в матеріалах справи. 
24. Колегія суддів вважає, що датою звернення позивача до суду, в даному випадку, є саме дата передачі документів до установи зв`язку, а не дата надходження позовної заяви до суду.
25. Відтак, висновок суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на звернення до суду із позовною заявою про оскарження дій державного виконавця є помилковим.
26. Частиною другою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
27. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
28. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
29. Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області задовольнити частково.
30. Ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі № 425/3907/16-а за позовом Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови скасувати, справу  направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
31.Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                          І.В. Дашутін

Судді                                                                                                              О.О. Шишов

                                                                                                              М.М. Яковенко