ПОСТАНОВА
Іменем України

30 травня 2019 року 
Київ
справа №813/820/18
адміністративне провадження №К/9901/65917/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєва В.І. Пасічник С.С. розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу | ОСОБА_1
на постанову | Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 (колегія у складі суддів:  З.М. Матковська, Н.В. Бруновська, В.С. Затолочний)
у справі | № 813/820/18
за позовом | ОСОБА_1
до | Головного управління ДФС у Львівській області
про | визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 звернулась  до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, у в якому просила визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС) від 01.12.2017 №0292381310 та   № 0292401310.  
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сплатила необхідний розмір податку з доходів фізичних осіб та військового збору з фактичної суми отриманої спадщини. Донарахування відповідачем сум вказаних податку та збору є протиправним, оскільки отриманий в спадщину вклад був отриманий в межах гарантованої Держави суми у розмірі 200000 грн., а решта коштів, які розміщенні на банківському рахунку були втрачені з підстав ліквідації банку, а тому не є додатковим благом і не підлягає оподаткування.   
          Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 (суддя - Костецький Н.В.) позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС від 01.12.2017 №0292381310 та №0292401310, у зв`язку із тим, що визначальною ознакою доходу платника податку є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі та приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку, а позивач не отримувала дохід в повному обсязі, з якого мав би бути сплачений податок за звітний 2016 рік.
          Натомість суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував, у задоволені позову відмовив. Рішення даного суду мотивовано тим, що об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором фізичної особи (спадкоємця) є дохід у вигляді вартості успадкованого майна (коштів, що зберігаються на рахунку спадкодавця, відкритого у банківській установі, які зазначені у свідоцтві про право на спадщину), незалежно від того, що внаслідок банкрутства фінансової установ (банку) Фондом гарантування вкладів виплачується лише гранична сума відшкодування вкладу у розмірі не менше 200000 гривень.
          Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, а рішення першої інстанції залишити без змін. При цьому стверджує, що суд апеляційної інстанції не надав правової оцінки розміру податку з доходу фізичних осіб, визначеного одним із спірних податкових повідомлень-рішень.    
          Письмового відзиву на вказану касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило. 
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ГУ ДФС у період з 13.11.2017 по 14.11.2017 проведено документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, про що складено акт від 14.11.2017 № 1982/13-01-13-10/2140818404.
Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем:
- пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164, п. 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України (далі - ПК України) від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 30725,07 грн.;
- п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України, в частині несвоєчасного подання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;
- пп.1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, в результаті чого донараховано військового збору за 2016 рік на загальну суму 9217,52 грн.
За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 01.12.2017 винесено податкові повідомлення-рішення:  № 0292381310, яким ОСОБА_1 . збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 38406,34 грн.; № 0292401310 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 11521,90 грн.               
Судами також було установлено, що підставою для прийняття спірних рішень слугували виявлені відповідачем обставини, згідно яких він дійшов до висновку про незадекларування позивачем усієї суми банківського вкладу, отриманого ним у спадщину. 
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду, де суд апеляційної інстанції відмовив у задоволені позову із названих мотивів, з якими погоджується Верховний Суд, виходячи із наступного. 
Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Підпунктом 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України визначено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України зазначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
У відповідності до пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Відповідно до пп. «ґ» п. 174.1 ст. 174 ПК України об`єктом спадщини платника податку є, зокрема, кошти, що зберігаються на рахунках спадкодавця, відкритих у банківських і небанківських фінансових установах.
Згідно з п. 174.3, п.174.4 ст. 174 Податкового кодексу України,особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.
Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини.
Підпунктом «а» 174.2.1 та підпунктом 174.2.2 п. 174.2 ст. 174  ПК України визначено, що об`єкти спадщини - вартість власності, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковується за нульовою ставкою. Тоді як, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПК України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім`ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.
Підпунктом 167.2 ст. 167 ПК України встановлено ставку податку, яка становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. 
З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Податкового кодексу України в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - платників податків.
Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Ставка збору, відповідно до пп. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX інші перехідні положення Податкового кодексу України, - становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Як установлено судам попередніх інстанцій, що згідно свідоцтва на спадщину, які видані приватним нотаріусом Кулиняк І.Я. та зареєстровані в реєстрі за № 267, № 357, № 489, № 575, слідує про прийняття позивачем спадщини на нерухоме майно на суму 152035,00 грн. та на грошові кошти у сумі 1331190,32. Загальна сума 1483225,32 грн., яка листом від 29.06.2017 № 527/01-16 підтверджена нотаріусом, із вказівкою на те, що спадкодавець (позивач у справі) не є членом сім`ї першого ступеня споріднення у вигляді.
За таких обставин, Верховний Суд вважає, що у позивача виник обов`язок сплатити податок на доходи з фізичних осіб, у зв`язку з отриманням доходу у вигляді спадщини від фізичної особи, яка не є членом сім`ї першого ступеня споріднення.
При цьому, спірним у даній справі є виключно розмір такого податку, оскільки як підтверджується матеріалами справи, та що було встановлено під час розгляду справи, позивачем було сплачено необхідні податки та збори виходячи із задекларованої ним у податковій декларації суми доходу від отриманої спадщини, у розмірі 868724,00 грн. 
          Тобто, різниця у розмірі оподаткованого доходу складає 614501,32 грн. (1483225,32 грн. - 868724,00 грн.), а тому донараховний відповідачем розмір податку з доходів фізичних осіб (5%) та військового збору (1,5%) спірними податковими повідомленнями-рішеннями відповідають правовій природі податкового законодавства. 
          Висновок суду першої інстанції про, те що не може вважатись доходом, в даному разі, кошти які були не отримані позивачем, з огляду на ліквідацію банківської установи, є помилковими, так як по-перше: суми недоотриманого позивачем банківського вкладу складає 417626,03 грн., тоді як Верховним Судом зазначено, що різниця в оподаткованому доході становить 614501,32 грн., а по-друге: об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором у фізичної особи (спадкоємця) є дохід у вигляді вартості успадкованого майна (коштів, що зберігаються на рахунку спадкодавця, відкритого у банківській установі, які зазначені у свідоцтві про право на спадщину), незалежно від того, що внаслідок банкрутства фінансової установи (банку) Фондом гарантування вкладів виплачується лише гранична сума відшкодування вкладу у розмірі не менше 200000 грн.
          Щодо доводів касаційної скарги про не дослідження судом апеляційної інстанції розміру податку на доходи фізичних осіб, визначеного одним із спірних податкових повідомлень-рішень, то вини не приймаються Верховним Судом до уваги, адже судом апеляційної інстанції було встановлено розмір не задекларованого доходу позивачем, який отриманий за наслідками прийняття спадщини, що підлягає оподаткуванню. При цьому розмір сплаченого позивачем податку на доходи фізичних осіб і військового збору, не визначався відповідачем під час проведення податкової перевірки позивача. 
          Посилання позивача на практику Верховного Суду по справам № 806/1229/15 та № 820/11232/15 є не прийнятними, оскільки правовідносини по зазначеним справам є відмінними.
Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з позицією  суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови в задоволенні позову. 
          Суд касаційної інстанції визнає, що вказаний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин. 
          Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 - без змін.          
2.  Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

........................

........................

......................

В.П.Юрченко
І.А. Васильєва
С.С. Пасічник
Судді Верховного Суду