ПОСТАНОВА
Іменем України

19 червня 2019 року 
Київ
справа №815/607/16
провадження №К/9901/23937/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання незаконним та скасування наказу в частині, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Генеральної прокуратури України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Бжассо Н. В., суддів: Левчук  О.  А., Стефанова С. О., та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Шевчук О. А., суддів: Зуєвої Л. Є., Федусика А. Г.
І. Суть спору
1. У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України про визнання незаконним та скасування наказу від 16 січня 2016 року № 1дк "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
2. В обґрунтування позову зазначає, що, починаючи з 01 листопада 2013 року, позивач обіймає посаду начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області.
2.1. Однак, за результатами службової перевірки за фактами перешкоджання працівниками прокуратури Одеської області здійсненню правосуддя Верховним Судом України та вилучення низки судових справ з Одеського окружного адміністративного суду, Генеральною прокуратурою України складено висновок, внаслідок чого видано наказ від 16 січня 2016 року № 1дк, відповідно до якого за неналежне виконання службових обов`язків при організації нагляду за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 42014160000000111 позивачу оголошено догану. 
2.2. Вважаючи наказ від 16 січня 2016 року № 1дк "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а викладені у висновку обставини такими, що не відповідають дійсності, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про його скасування.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. Наказом прокурора Одеської області від 01 листопада 2013 року № 2408к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області. 
4. 15 липня 2015 року Генеральним прокурором України видано наказ № 51ш, яким в органах прокуратури Одеської області ліквідовано управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області.
5. Так, 23 липня 2015 року прокурором Одеської області видано наказ № 1769к, яким ОСОБА_1 призначено на посаду начальника новоствореного відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області.
6. За неналежне виконання службових обов`язків при організації нагляду за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва начальнику відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області Генеральним прокурором України видано наказ від 16 січня 2016 року № 1дк, згідно з яким старшому раднику юстиції ОСОБА_1 оголошено догану. У наказі, зокрема, зазначено, що вчиненню тривалих порушень сприяла відсутність контролю з боку начальника відділу процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_1. Крім того, ним вчинялися активні дії, спрямовані на приховування зазначених неправомірних дій, зокрема направлялись завідомо неправдиві інформації з цього приводу до Генеральної прокуратури України. 
7. Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугував затверджений 12 січня 2016 року Генеральним прокурором України висновок за результатами службової перевірки від 30 грудня 2015 року за фактами перешкоджання працівниками прокуратури Одеської області здійсненню правосуддя Верховним Судом України та безпідставного вилучення судових справ з Одеського окружного адміністративного суду. 
8. При цьому службову перевірку щодо правомірності дій позивача проведено згідно з наказом Генерального прокурора України від 02 грудня 2015 року № 373 на звернення Верховного Суду України щодо перешкоджання правосуддю прокуратурою Одеської області. 
9. Відповідно до висновку за результатами службової перевірки встановлено, що у 2013 році у місті Одесі групою осіб реалізовано схему привласнення коштів Державного бюджету України шляхом маніпулювання інститутами коригування митної вартості товарів. У злочинній схемі було використано низку підприємств, зокрема ПП "Вестра", ТОВ "Айті-Сервіс", ТОВ "Толиман", ТОВ "Вара Трейд", якими напередодні ввезено на митну територію України вантаж та сплачено самостійно визначені суми митних платежів. Вказаними підприємствами до суду подано 44 позовні заяви про відшкодування з Державного бюджету України митних платежів, які судом задоволено.
10. За фактом привласнення, у наведений спосіб, коштів державного бюджету СВ УМВС України на Одеській залізниці упродовж червня - листопада 2013 року розпочато 13 кримінальних проваджень, за ст. ст. 190, 212 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
11. Водночас, Генеральною прокуратурою України та Південною митницею Міндоходів у порядку ст. 237 КАС України, в редакції до 15 грудня 2017 року, подано до Верховного Суду України заяви про скасування судових рішень щодо відшкодування ПП "Вестра", ТОВ "Айті-Сервіс", ТОВ "Толиман", ТОВ "Вара Трейд" коштів, у зв`язку з неоднаковим застосуванням судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.
12. Протягом червня-липня 2014 року за заявами Генеральної прокуратури України Верховним Судом України відкрито одинадцять проваджень та постановлено ухвали про витребування справ з Одеського окружного адміністративного суду. Однак, до Верховного Суду України надійшло лише дві справи щодо ПП "Вестра" та ТОВ "Толиман". Решта судових рішень у дев`яти справах переглянуті не були, оскільки їх оригінали у повному обсязі у період їх витребування Верховним Судом України (червень-вересень 2014 року), вилучено слідчим прокуратури Одеської області з приміщення Одеського окружного адміністративного суду для виконання завдань кримінального провадження № 42014160000000111 від 21 березня 2014 року.
13. Матеріали зазначеного кримінального провадження вивчалися Генеральною прокуратурою України. Про стан його розслідування 03 липня 2015 року заслухано на нараді у заступника начальника Головного слідчого управління. У висновку зазначено, що предметом розслідування цього провадження є діяльність конвертаційного центру, до вигодоформуючих суб`єктів (податкових ям), до якого входили: ТОВ "Апріор Сервіс", ТОВ "Міртон" та ТОВ "Мрія-2010", що жодним чином не стосується вищезазначеного судового спору чи діяльності групи підприємств-позивачів, митних органів, органів казначейської служби, тощо.
14. Відповідно до листа від 23 червня 2015 року № 17/1/2-3073-14 при направленні до Генеральної прокуратури України кримінального провадження № 42014160000000111 від 21 березня 2014 року, матеріали судових справ не долучено. У зв`язку з цим, 28 серпня 2015 року за результатами виявлених порушень до прокуратури Одеської області направлено лист-зауваження з вимогою ініціювати проведення за вказаним фактом службового розслідування.
15. Заступником прокурора Одеської області Закерничним П. І., організацію розгляду листа-зауваження Генеральної прокуратури України доручено начальнику відділу процесуального керівництва прокуратури Одеської області Гольбарту В. О.
16. У свою чергу ОСОБА_1 передав лист Генеральної прокуратури України на особистий розгляд підлеглому прокурору відділу ОСОБА_2
17. 14 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за підписом заступника прокуратура Одеської області Закерничного П. І. , підготували відповідь за №(16)15/1-3073-14 про відсутність порушень закону під час вилучення справ у суді, в якій вказали, що виїмку судових справ було проведено у зв`язку із відмовою підприємств надати документи на запити, направлені відповідно до ст. 93 КПК України, які містились та містяться у томі к/п № 8 а.п. 112, 114, 118, 120, 126, 270, 276, 277, 283, 326-327.
18. 08 грудня 2015 року, у наданих Генеральному прокурору України письмових поясненнях позивач зазначив, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 42014160000000111 проводилась велика кількість виїмок різноманітної документації, у тому числі по підприємствах, які мали взаємовідносини з підприємствами з ознаками фіктивності. Разом з цим зазначив, що вилучення в ході досудового розслідування кримінального провадження № 42014160000000111 в Одеському окружному адміністративному суді адміністративних справ по підприємствах ТОВ " Алпеко", ТОВ "Варра Трейд", ПП "Вестра", ТОВ "Толиман" та ТОВ "Айті-Сервіс" проведено законно, оскільки вилучення відбувалось на підставі ухвал слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси.
19. Так, клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Царелунги К. П. про надання дозволу на проведення виїмки матеріалів адміністративних справ в Одеському окружному адміністративному суді від 24 червня 2014 року, 29 липня 2014 року та 17 жовтня 2014 року погоджені з прокурором Кузьмичовим В. Г. та були задоволені судом.
20. Також, у відповіді до Генеральної прокуратури України від 14 вересня 2015 року за № 15/1-3073-14 зазначено, що оригінали судових справ, які вилучені з Одеського окружного адміністративного суду, 18 листопада 2014 року направлялись експерту з економічних питань Ткач С. А. для проведення судово-економічної експертизи на предмет завданих збитків в результаті взаємовідносин ПП "Вестра", ТОВ "Айті-Сервіс", ТОВ "Толиман" та ТОВ "Вара Трейд" із зареєстрованими в Україні підприємствами з ознаками фіктивності, зокрема ТОВ "Апріор Сервіс", ТОВ "Міртон", ТОВ "Мрія-2010" та іншими.
21. Відповідно до супровідних листів судовому експерту Ткач С. А. було направлено постанови про призначення судово-економічних експертиз від 03 листопада 2014 року по кримінальному провадженню № 42014160000000111 від 21 березня 2014 року та документація підприємств, яка наявна в адміністративних справах.
22. Згідно з листом заступника прокурора Одеської області Закерничного  П.  І. від 14 вересня 2015 року № (16)15/1-3073-14, матеріали адміністративних справ 03 березня 2015 року експертом повернуті слідчому.
23. 12 серпня 2015 року матеріали адміністративних справ повернуто до Одеського окружного адміністративного суду.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
24. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.
24.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 16 січня 2016 року № 1дк "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області старшого радника юстиції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
24.2. В решті позову - відмовлено. 
25. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є невмотивованим, не ґрунтується на фактичних обставинах виконання позивачем службових обов`язків, виданий із порушенням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 16, ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру", ч. 1 ст. 8, п. 1 ст. 9, ст. 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року (далі Дисциплінарний статут прокуратури України), а тому є протиправним. Одночасно, суд дійшов висновку, що не підлягає задоволенню вимога позивача щодо незаконності оскаржуваного наказу, оскільки під час його прийняття відповідач діяв в межах повноважень та на підставі Закону України "Про прокуратуру" та Дисциплінарного статуту прокуратури України.
26. Зазначена позиція була підтримана і Одеським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.
IV. Касаційне оскарження 
27. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.
28. В обґрунтування касаційної скарги вказує на помилковість висновку судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував затверджений 12 січня 2016 року висновок за результатами службової перевірки за фактами перешкоджання працівниками прокуратури Одеської області здійсненню правосуддя Верховним Судом України та безпідставного вилучення судових справ з Одеського окружного адміністративного суду. Вказує, що позивач доручив розгляд листа-зауваження Генеральної прокуратури України підлеглому - прокурору ОСОБА_2, який безпосередньо й причетний до вилучення справ у суді. Відповідь на вказаний лист-зауваження, яка в свою чергу зводиться до відсутності порушень закону під час вилучення справ у суді, на думку відповідача, містить неправдиві відомості, а під час підготування відповіді могли мати місце факти фальсифікації матеріалів кримінального провадження. 
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
29. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
30. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
31. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
32. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
33. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
34. Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що діяльність прокуратури ґрунтується на засадах, зокрема: недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади. 
35. За приписами пункту 1 частини першої статті 43 Закону України "Про прокуратуру" прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків.
36. Згідно з частиною третьою статті 48 Закону України "Про прокуратуру" при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
37. Постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року № 1796-ХІІ затверджено Дисциплінарний статут прокуратури України, статтями 2, 3 якого передбачено, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов`язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоди інтересам держави та суспільства. 
38. На підставі статті 48 Закону України "Про прокуратуру" цей Статут встановлює порядок заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини.
39. Відповідно до статті 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину. 
40. Положеннями статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлено, що дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.
41. Стаття 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України передбачає, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з`ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.
42. За правилами пункту 3.1. наказу Генерального прокурора України від 19 грудня 2012 року № 4гн "Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні" контроль за якістю здійснення процесуального керівництва на стадії досудового розслідування та участі у судовому провадженні покладено саме на керівників органів прокуратури та галузевих підрозділів апаратів прокуратур усіх рівнів, які за розподілом обов`язків відповідають за відповідну ділянку роботи.
43. Приписами частини другої статті 159 КПК України визначено, що тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
44. Частиною першою статті 160 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
VI. Позиція Верховного Суду
45. Так, наказом про розподіл обов`язків між працівниками відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області, затвердженого 15 січня 2016 року першим заступником прокурора області, чітко визначено посадові обов`язки за посадою, яку обіймає позивач.
46. У переліку функціональних обов`язків позивача, зокрема, зазначено про організацію здійснення прокурорами зазначеного відділу нагляду у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням відповідно до вимог статті 36 КПК України, забезпечення принципового реагування на факти порушення розумних строків та вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні слідчими слідчого управління слідчих (розшукових) дій, щодо особистого та за дорученням керівництва прокуратури області вивчення кримінальних проваджень, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими слідчого управління та вжиття заходів реагування на виявлені порушення закону.
47. Аналогічні обов`язки також закріплено пунктом 3.1. наказу Генерального прокурора України від 19 грудня 2012 року № 4гн "Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні", згідно з яким контроль за якістю здійснення процесуального керівництва на стадії досудового розслідування та участі у судовому провадженні покладено саме на керівників органів прокуратури та галузевих підрозділів апаратів прокуратур усіх рівнів, які за розподілом обов`язків відповідають за відповідну ділянку роботи.
48. Приписами статті 15 Закону України "Про прокуратуру" визначено статус прокурора органу прокуратури, яким, крім інших, є й керівник підрозділу регіональної прокуратури. Одним із повноважень прокурора, з урахуванням положень статті 25 цього ж Закону, є нагляд за додержанням законів органами, що провадять досудове слідство.
49. Відповідно до Положення про процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області, затвердженого наказом прокурора області від 17 жовтня 2014 року № 490 та Положення про відділ процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області, затвердженого наказом прокурора області від 08 вересня 2015 року № 412, позивач організовує та несе особисту відповідальність за своєчасне і якісне виконання працівниками відділу наказів, вказівок Генерального прокурора України, прокурора області та його заступників; організовує здійснення прокурорами очолюваного відділу нагляду у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням відповідно до положень статті 36 КПК України, та інші передбачені законом повноваження з цих питань, при розслідуванні слідчими слідчого управління прокуратури області кримінальних проваджень, притягнення до відповідальності винних, додержання при цьому прав та свобод людини і громадянина, невідкладне вжиття заходів до їх порушення; особисто за дорученням керівництва прокуратури області вивчає кримінальні провадження, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими слідчого управління та вживає заходи реагування на виявлені порушення закону.
50. Отже, на позивача, який має статус прокурора і обіймає згідно з штатним розписом посаду начальника відділу, розповсюджується вимоги про дотримання, зокрема, положень статті 19 Закону України "Про прокуратуру", вимог статті 36 КПК України, галузевого наказу та інших нормативних документів.
51. Враховуючи принцип кримінального процесу, закріплений частиною першою статті 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. 
52. Аналогічні норми містяться й у статтях 16, 17 Закону України "Про прокуратуру".
53. Як встановлено судами попередніх інстанцій позивач не був слідчим, прокурором чи процесуальним керівником при здійсненні кримінального провадження № 42014160000000111.
54. Розподілом обов`язків між працівниками відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеcької області, затвердженого заступником прокурора Одеської області 14 вересня 2015 року, не передбачений контроль начальника відділу за законністю та обґрунтованістю застосування заходів кримінального забезпечення на досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні, оскільки такий контроль суперечить вимогам кримінального процесуального закону та є незаконним втручанням у кримінальне провадження.
55. Матеріалами справи підтверджується, що клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Царелунги К. П. про надання дозволу на проведення виїмки матеріалів адміністративних справ в Одеському окружному адміністративному суді від 24 червня 2014 року, 29 липня 2014 року та 17 жовтня 2014 року погоджені прокурором Кузьмичовим В. Г. та задоволені судом, про що свідчать відповідні ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси.
56. Слід зауважити, що в оскаржуваному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності та в матеріалах службової перевірки Генеральної прокуратури України не зазначено жодної норми закону чи іншого нормативного-правового акту, який порушено позивачем, не вказано конкретного функціонального обов`язку, що не виконаний або неналежно виконаний.
57. За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність наказу від 16 січня 2016 року № 1дк "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оскільки відповідач не довів вину позивача у порушенні ним своїх службових обов`язків, що спричинили настання негативних висновків, тобто тих обставин, які передбачають притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності.
58. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
59. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
60. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
61. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення.
2.          Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          М. В. Білак
                                                                                                              О. В. Калашнікова