Постанова
Іменем України
22 липня 2019 року
м. Київ
справа № 686/23038/16-ц
провадження № 61-26521св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представники позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Браво», управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_3 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року у складі судді Мазурок О. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В.,         Янчук Т. О.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Браво» (далі - ТОВ «Браво»), управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом.   
Позов мотивовано тим, що 25 липня 2012 року ОСОБА_1 відпочивав на Хмельницькому міському пляжі на лівому березі річки Південний Буг зі сторони мікрорайону «Заріччя». О 17 год. 50 хв., стрибнувши у воду із бетонних плит, що знаходились на пляжі, він вдарився головою, внаслідок чого отримав травму хребта. Вважає, що з вини відповідачів стався нещасний випадок, оскільки бетонні плити знаходились на території пляжу всупереч вимогам закону та становили небезпеку для людей. При цьому, жодних попереджувальних знаків щодо того, що вказаний об`єкт є небезпечним та непристосованим для стрибків у воду, а також інформації про обмеження водокористування на вказаній території не було. В результаті повної втрати працездатності внаслідок каліцтва позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у втраті нормальних життєвих зв`язків, постійній потребі у сторонньому догляді, додаткових зусиллях для організації свого життя. 
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Браво» та управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради солідарно на його користь втрачений заробіток внаслідок каліцтва одноразово у розмірі 63 013 грн за період з 06 вересня 2012 року по 31 жовтня 2016 року та моральну шкоду у розмірі 500 тис. грн. Стягнути солідарно з ТОВ «Браво» та управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради втрачений заробіток внаслідок каліцтва, починаючи з 01 листопада 2016 року щомісячними платежами у розмірі мінімальної заробітної плати станом на момент виплати до відновлення працездатності.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                 від 26 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення районного суду мотивовано тим, що до суду не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 отримав каліцтво під час купання у місці масового відпочинку (на пляжі). Також до суду не надано доказу того, що у вказаному забороненому для купання місці не було встановлено щитів з написами «Купатися заборонено!». За таких обставин відповідальність за заподіяну шкоду не може бути покладено на ТОВ «Браво» та управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2017 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня         2017 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підстави для відшкодування майнової та моральної шкоди відсутні, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо неправомірних дій чи бездіяльності відповідачів, які призвели до отримання травми ОСОБА_1 , так як позивач не звернув увагу на попереджувальні знаки та заборону стрибати у воду зі споруд, не пристосованих до цього і в місцях, де невідома глибина та стан дна.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник заявника - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства.            ОСОБА_3 зазначає, що нещасний випадок стався з  вини відповідачів, які мали здійснювати контроль за утриманням Хмельницького міського пляжу, оскільки бетонні плити знаходилися на території пляжу, всупереч вимогам закону, та становили небезпеку для людей. При цьому, жодних попереджувальних знаків щодо того, що цей об`єкт є небезпечним та не пристосований до стрибків у воду, а також інформації про обмеження водокористування на вказаній території не було. Суди першої та апеляційної інстанції не у повній мірі дослідили надані позивачем докази, не надали повну та всебічну оцінку обставинам справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року було відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Браво», управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом, та витребувано з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області указану цивільну справу.
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
03 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу. 
Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
У січні 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі надійшло заперечення на касаційну скаргу від ТОВ «Браво», у якому товариство посилається на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги ОСОБА_1 висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 25 липня 2012 року ОСОБА_1 відпочивав на Хмельницькому міському пляжі на лівому березі річки Південний Буг зі сторони мікрорайону «Заріччя». О 17 год. 50 хв. позивач, стрибнувши у воду із бетонних плит, що знаходились на пляжі вдарився головою, внаслідок чого отримав травму хребта. 
Непрацезданість ОСОБА_1 (перша А група інвалідності) встановлена               з 06 вересня 2012 року згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ № 563384.
За договором про передачу на утримання об`єкта благоустрою, укладеного між управлінням житлово - комунального господарства Хмельницької міської ради та ТОВ «Браво», передана на утримання ТОВ «Браво» територія міського пляжу з наявними на ньому об`єктами благоустрою та прилегла територія загальною площею 41 970 кв. м, що розташовані на північному березі річки Південний Буг згідно переліку: благоустрій території з піску під пляж площею 15 тис. кв. м та інші об`єкти.
Відповідно до повідомлення департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів: територія пляжу в районі вул. Бандери відноситься до земель комунальної власності; інформація щодо передачі ТОВ «Браво» на утримання даної території та чи знаходиться на утриманні у ТОВ «Браво» дана територія на сьогоднішній день в структурних підрозділах департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів відсутня. Межі міського пляжу, розташованого на північному березі річки Південний Буг у                           м. Хмельницькому не визначені.
Згідно акту водолазного обстеження дна акваторії від 24 травня 2012 року, водолазами було обстежено дно акваторію пляжу загальною площею                  15 тис. кв.м, виявлено перешкоди, що становлять небезпеку при купанні, та утилізовано.
Згідно акту водолазного обстеження дня акваторії від 10 жовтня 2012 року - водолазом Хмельницької міської аварійно-рятувальної служби на водних об`єктах проведено обстеження дна акваторії річнки Південний Буг, лівий берег (місце неорганізованого відпочинку та туризму за межами міського пляжу), розмірами 10х20 м, загальною площею 200 кв. м. В ході обстеження дна акваторії предметів, що становлять собою небезпеку не виявлено.
26 вересня 2012 року комісією у складі заступника начальника управління житлово-комунального господарства; заступника начальника управління з питань надзвичайних ситуацій; заступника начальника управління архітектури та містобудування; заступника начальника управління з питань екології та контролю за благоустроєм міста складено акт про обстеження місця нещасного випадку, відповідно до якого на момент обстеження місця нещасного випадку знаходяться дві плити на березі річки, ще дві плити розташовані у воді за територією міського пляжу на бетонних блоках, на яких червоною фарбою нанесено надписи «Мілко! Не стрибати!» та «Купатися заборонено!». З правого боку від встановлених плит росте очерет, в якому лежать бетонні блоки та встановлено знак, що забороняє купання у воді, миття машин, вигул собак.
Управлінням житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, як контролюючим органом щодо зазначеного об`єкту благоустрою, було здійснено перевірку місця, де стався нещасний випадок. За результатами перевірки було складено АКТ №1 про нещасний випадок невиробничого характеру, за висновками якого було встановлено, що нещасний випадок стався з особистої необережності потерпілого, який знехтувавши попереджувальними та забороняючими написами «Мілко! Не стрибати», «Купатись заборонено», здійснив стрибок у воду з бетонних плит.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Статтею 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.
Згідно частини першої статті 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.
Відповідно до частини першої статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Відповідно до пункту 2.7 Правил охорони життя людей на водних об`єктах України, затверджених наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України      № 272 від 03 грудня 2001 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), щороку перед початком купального сезону, дно акваторії, відведене для купання людей, має бути обстежене водолазами-професіоналами і очищене від сторонніх предметів.
Відповідно до пунктів 2.2, 5.2 Правил охорони життя людей на водних об`єктах України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у місцях масового відпочинку людей на водних об`єктах повинні бути встановлені щити з написами «КУПАТИСЯ ЗАБОРОНЕНО!» у місцях, заборонених для купання, а небезпечні місця на акваторії позначено віхами або буями з написом «НЕБЕЗПЕЧНО!». Людям, які відпочивають у місцях масового відпочинку на водних об`єктах, забороняється стрибати у воду зі споруд, не пристосованих для цього, і в місцях, де невідомі глибина та стан дна.
Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, правильно виходив із того, що підстави для відшкодування майнової та моральної шкоди відсутні, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження неправомірних дій чи бездіяльності відповідачів, які призвели до отримання травми ОСОБА_1 , так як позивач не звернув увагу на попереджувальні знаки та заборону стрибати у воду зі споруд, не пристосованих до цього, і в місцях, де невідома глибина та стан дна.
При цьому суди правильно виходили із того, що ОСОБА_1 не надано доказів про те, що останній отримав каліцтво під час купання у межах місця масового відпочинку (на пляжі), а відповідно до акта про нещасний випадок, останній знехтував попереджувальними та забороняючими знаками «Мілко», «Не стрибати», «Купатися заборонено» і отримав травму під час стрибка у воду з бетонних плит, що розташовані за територією пляжу на березі річки Південний Буг.
Посилання касаційної скарги не спростовують висновків судів про те, що   ОСОБА_1 знехтував попереджувальними та забороняючими знаками та здійснив стрибок у воду з бетонних плит, що розташовані за територією пляжу.
Доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. 
При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року таухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 05 жовтня    2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. Ф. Хопта
 
Є. В. Синельников
 
В. В. Шипович