ПОСТАНОВА
Іменем України

30 червня 2019 року 
Київ
справа №855/178/19
адміністративне провадження №А/9901/131/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Жука А.В.,
суддів:                                                            Мартинюк Н. М., 
                                                                      Мельник-Томенко Ж.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Івашків Р.В.,
позивача   ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
представника відповідача Ющенка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (головуючий суддя - Файдюк В.В., судді: Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) 
у справі № 855/178/19
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Центральної виборчої комісії 
про визнання незаконною та скасування постанови ЦВК, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
1. Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії, в якому просив:
- визнати незаконною та скасувати Постанову Центральної виборчої комісії "Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року" № 1197 від 23 червня 2019 року в частині відмови в реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року; 
- зобов`язати зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року;
- поновити строк для проведення реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
2. Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції.
Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з правомірності прийняття спірної постанови, з посиланням на те, що заява позивача про самовисування не відповідає вимогам, встановлених пунктом 1 частини другої статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів», так як не містить відомостей про зобов`язання, у разі обрання народним депутатом України, припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України. З огляду на заначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 вважається таким, що відмовився від балотування на підставі ч.3 статті 59 Закону, що відображено в постанові ЦВК №1013 від 14 червня 2019 року. При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що зазначена постанова оскаржена позивачем не була, відтак, вважається такою, з якою він погодився. Відповідно, ОСОБА_1 визнав себе такою особою що відмовилася від балотування, з дня подання документів для реєстрації її кандидатом у депутати.
Як наслідок, при поданні позивачем заяви про самовисування від 18 червня 2019 року, тобто, після отримання Комісією інших документів для реєстрації цього кандидата, у ЦВК не було жодних підстав приймати її до розгляду по суті. 
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).
Не погоджуючись з рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що постанова Центральної виборчої комісії № 1197 від 23 червня 2019 року в частині відмови йому в реєстрації кандидатом в народні депутати України - є незаконною та такою, що порушує його конституційне право, передбачене статтею 38 Конституції Україна, а саме: право вільно обирати і бути обраним до органів державної влади. Крім того, оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з`ясування обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, Комісія безпідставно дійшла висновку, що ОСОБА_1 вважається таким, що відмовився від балотування на підставі ч. 3 статті 59 Закону України "Про вибори народних депутатів України", оскільки заява про самовисування від 18 червня 2019 року була подана ним після отримання Комісією інших документів для реєстрації цих кандидатів, і тому не може бути прийнята до розгляду.
Також скаржник вказує про те, що ним до Комісії було подано саме новий пакет документів для вчинення реєстраційних дій, а не окремо заяву про самовисування, як це передбачає диспозиція ч. 3 статті 59 ЗУ "Про вибори народних депутатів України" і як було невірно встановлено Комісією при прийнятті оскаржуваної постанови.
У відзиві на апеляційну скаргу ЦВК заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зауважує, що позивачем не було подано заяви про самовисування із зобов`язанням припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України.
Відповідач посилається на обґрунтованість відмови позивачу у реєстрації його кандидатом в народні депутати, оскільки ним не подано заяву про складання представницького мандату.
Також, відповідач вказує про те, що згідно з положеннями  Закону України «Про Центральну виборчу Комісію», прийняття рішень про реєстрацію кандидата у народні депутати відноситься до виключної компетенції Центральної виборчої комісії як колегіального органу.
Отже, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, яким у даному випадку є ЦВК.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 було прийнято рішення балотуватися у народні депутати України в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року. У зв`язку із цим 11 червня 2019 року ним було подано до Центральної виборчої комісії (надалі - "Комісія") заяву про самовисування та пакет документів, у відповідності до переліку, передбаченого ч.2 статті 55 Закону України "Про вибори народних депутатів України".
14 червня 2019 року Центральною виборчою комісією було прийнято Постанову                 № 1013 "Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , висунутих в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України".
Вказаною Постановою було встановлено, що ОСОБА_1 до Комісії не подано заяви про самовисування із зобов`язанням, у разі обрання народним депутатом України, припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України.
Відповідно, Комісією було відмовлено у реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України та постановлено рішення повернути йому грошову заставу, внесену на виконання вимог статті 56 Закону України "Про вибори народних депутатів України".
18 червня 2019 року ОСОБА_1 було повторно подано пакет документів, визначених ч.2 статті 55 Закону України "Про вибори народних депутатів України" з урахуванням та, відповідно, усуненням недоліків, визначених Постановою Центральної виборчої комісії № 1013 від 14 червня 2019 року, що підтверджується описом, виданим Комісією.
23 червня 2019 року Центральною виборчою комісією було прийнято Постанову                 № 1197 "Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року".
У вказаній Постанові зазначено, що відповідно до ч.3 статті 59 Закону України "Про вибори народних депутатів України" особа, яка на день подання до Центральної виборчої комісії документів про реєстрацію її кандидатом у депутати в одномандатному виборчому окрузі у порядку самовисування не подала заяви про самовисування, вважається такою, що відмовилася від балотування з дня подання документів для реєстрації її кандидатом у депутати відповідно до статті 55 цього Закону. Заява такої особи про самовисування, подана після отримання Центральною виборчою комісією інших документів, не приймається.
Відповідно, Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 , вважається таким, що відмовився від балотування на підставі ч.3 статті 59 Закону України "Про вибори народних депутатів України", оскільки заява про самовисування від 18 червня 2019 року була подана ним після отримання Комісією інших документів для реєстрації цих кандидатів, і тому не може бути прийнята до розгляду.
Вважаючи вищезазначену постанову ЦВК протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)
4. Конституція України
Частина 2 статті 19 Конституції України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до  статті 38 Конституції України  громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Згідно зі  ст. 77 Конституції України, порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюється законом.
5.   Закон України від 30.06.2004 № 1932-IV "Про Центральну виборчу комісію"  (далі - Закон № 1932-ІV)  
Відповідно до частини першої  статті 1 Закону № 1932-IV  Комісія є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі  Конституції України  та  законів України  і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, у порядку та в межах, встановлених законами України.
За  статтею 2 Закону № 1932-IV  Комісія відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених  Конституцією Українита  законами України принципів  і засад виборчого процесу, реалізацію виборчих прав громадян України. Комісія будує свою діяльність на принципах верховенства права, законності, незалежності, об`єктивності, компетентності, професійності, колегіальності розгляду і вирішення питань, обґрунтованості прийнятих рішень, відкритості і публічності.
Згідно з частиною другою  статті 3 Закону № 1932-IV  Комісія та її члени зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією України, цим та іншими законами України.
Відповідно до  статті 10 Закону № 1932-IV  порядок організації роботи Комісії визначається цим Законом, Регламентом Центральної виборчої комісії (далі - Регламент), а також іншими актами, що приймаються Комісією на виконання цього та інших законів України.
6. Закон України «Про вибори народних депутатів України» від 17 листопада 2011 №4061-VI  (далі - Закон №4061-VI)
Відповідно частини першої  статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України»  Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати у відповідному окрузі за умови отримання нею визначених документів.
Частиною другою    статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України»  встановлено, що Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених    пунктами 1    або    2 частини третьої  статті 2    цього Закону, та отримання нею таких документів:
1) заяви про самовисування, датованої днем подання документів для реєстрації його кандидатом у депутати до Центральної виборчої комісії, із зобов`язанням у разі обрання депутатом припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України    та законів України несумісні з мандатом народного депутата України, та згоду на оприлюднення біографічних відомостей у зв`язку з участю у виборах, а також із зобов`язанням у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає);
2) автобіографії кандидата в депутати, на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості;
3) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кандидата у депутати відповідно до    статті 57    цього Закону;
3-1) заяви про наявність (відсутність) заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання;
4) документа про внесення грошової застави відповідно до  статті 56 цього Закону;
5) 4 фотографії кандидата розміром 4х6 сантиметрів на паперових носіях та в електронному вигляді;
6) ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України кандидата.
Згідно абзацу 2 ч.3 статті 59 Закону України "Про вибори народних депутатів України" особа, яка на день подання до Центральної виборчої комісії документів про реєстрацію її кандидатом у депутати в одномандатному окрузі у порядку самовисування не подала заяви про самовисування, вважається такою, що відмовилася від балотування, з дня подання документів для реєстрації її кандидатом у депутати відповідно до статті 55 цього Закону. Заява такої особи про самовисування, подана після отримання Центральною виборчою комісією інших документів, не приймається.
Відповідно до частини першої  статті 60 Закону №4061-VI  Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі:
1) порушення вимог    частин четвертої,    п`ятої  статті 52    цього Закону;
2) відсутності документів, зазначених у    частині першій статті 54    чи    частинах першій    або    другій  статті 55    цього Закону;
3) припинення громадянства України кандидата у депутати;
4) вибуття особи, висунутої кандидатом у депутати, за межі України для проживання чи з метою отримання політичного притулку;
5) визнання особи, висунутої кандидатом у депутати, недієздатною;
6) набрання щодо особи, висунутої кандидатом у депутати, законної сили обвинувальним вироком суду за вчинення умисного злочину;
7) виявлення обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у депутати, права бути обраною депутатом відповідно до    статті 9    цього Закону;
8) висування кандидата (кандидатів) у депутати від партії, яка здійснює пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, їхньої символіки та щодо якої в установленому Кабінетом Міністрів України порядку прийнято рішення про невідповідність її діяльності, найменування та/або символіки вимогам    Закону України    «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».
Відповідно до частини другої  статті 60 Закону №4061-VI  рішення про відмову в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати повинно містити вичерпні підстави відмови. Копія цього рішення не пізніше наступного дня після його прийняття видається (направляється) представнику партії або кандидату в депутати, який балотується в одномандатному окрузі.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Як вірно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, 14 червня 2019 року ЦВК було прийнято Постанову №1013 "Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , висунутих в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України", у зв`язку з неподанням, зокрема, ОСОБА_1 , заяви про самовисування із зобов`язанням, у разі обрання народним депутатом України, припинити діяльність чи скласти представницький мандат, яка відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України.
Позивач, врахувавши постанову ЦВК № 1013 від 14 червня 2019 року, повторно подав пакет документів для реєстрації кандидатом у народні депутати України в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року, відповідно до ч. 2  ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» 18.06.2019.
23 червня 2019 року Центральною виборчою комісією було прийнято Постанову                 № 1197 "Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року".
Вказану Постанову ЦВК мотивує тим, що при первинній подачі ОСОБА_1 заяви про самовисування та пакету документів у відповідності до переліку, передбаченого ч. 2 статті 55 ЗУ «Про вибори народних депутатів», останнім не було подано до комісії заяви про самовисування із зобов`язанням, у разі обрання народним депутатом України, припинити діяльність чи скласти представницький мандат.
Відповідно до ч.3 статті 59 Закону України "Про вибори народних депутатів України" особа, яка на день подання до Центральної виборчої комісії документів про реєстрацію її кандидатом у депутати в одномандатному виборчому окрузі у порядку самовисування не подала заяви про самовисування, вважається такою, що відмовилася від балотування з дня подання документів для реєстрації її кандидатом у депутати відповідно до статті 55 цього Закону. Заява такої особи про самовисування, подана після отримання Центральною виборчою комісією інших документів, не приймається.
На підставі викладеного, Комісія дійшла до висновку, що ОСОБА_1 , вважається таким, що відмовився від балотування на підставі ч. 3 статті 59 ЗУ "Про вибори народних депутатів України", оскільки заява про самовисування від 18 червня 2019 року була подана ним після отримання Комісією інших документів для реєстрації цих кандидатів, і, враховуючи приписи п. 2 ч. 1 статті 60 ЗУ "Про вибори народних депутатів України", відмовила ОСОБА_1 в його реєстрації, як кандидата.
Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з таким висновком ЦВК та суду першої інстанції, з огляду на наступне.
В даному випадку, судовому контролю підлягає питання, пов`язане з визначенням наявності права та відсутності заборони (обмеження) у кандидата в народні депутати України повторно подавати документи для реєстрації.
Дійсно, в силу приписів останнього речення абзацу другого ч. 3 статті 59 ЗУ «Про вибори народних депутатів» заява особи про самовисування подана після отримання ЦВК інших документів, не приймається.
Проте, 18 червня 2019 року ОСОБА_1 було подано не окремо заяву про самовисування, яку він хотів долучити до первинно поданих документів, а повторно подано новий пакет документів, датованих саме 18 червня 2019 року визначених п. 2 ст. 55 ЗУ «Про вибори народних депутатів», з врахуванням недоліків встановлених ЦВК під час первинного звернення скаржника.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що в даному випадку приписи ч. 3 статті 59 Закону України «Про вибори народних депутатів України» не можуть бути застосовані.
Помилковим є висновки ЦВК, з якими погодився і Шостий апеляційний адміністративний суд, про розгляд повторно поданих документів кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 в контексті доповнення таких документів до первинно поданих, оскільки в даному випадку 18 червня 2019 року позивачем було подано до Центральної виборчої комісії новий пакет документів про реєстрацію кандидатом в народні депутати України. 
Також, Верховний Суд звертає увагу на те, що право повторно звернутися до ЦВК з новим повним пакетом документів про реєстрацію кандидатом в народні депутати України, передбачених ст. 55 ЗУ «Про вибори народних депутатів України» в межах строків передбачених Законом України «Про вибори народних депутатів України» не заборонено чинним законодавством України у сфері виборчого процесу.
Єдиним виключенням з цього правила є приписи частини 4 статті 59 Закону України «Про вибори народних депутатів України», якими передбачено, що не допускається повторне звернення з заявою про само висування у випадку відкликання попередньо поданої заяви про само висування кандидатом у депутати.
Враховуючи наведене, вбачається, що висновок відповідача про відсутність документів, зазначених у ч. 2 статті 55 ЗУ «Про вибори народних депутатів України», що в силу положень п. 2 ч. 1 статті 60 ЗУ «Про вибори народних депутатів України» слугує підставою для відмови в реєстрації кандидата в народні депутати України є протиправним.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критеріям правомірності, визначених частиною другою    статті 19 Конституції України, так як чинним законодавством України у сфері виборчого процесу не обмежено право кандидатів в народні депутати України на повторну подачу документів. В свою чергу, поширення приписів абзацу другого частини 3 ст. 59 Закону України «Про вибори народних депутатів України» при повторному зверненні позивача з новим «повним» пакетом документів, передбачених ч. 2 ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» суперечить частині 5 статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України», оскільки такий пакет документів позивачем подано у строк визначений для звернення до ЦВК із заявами про самовисування кандидатом у депутати.
Відповідно до ч.2  ст. 60 Закону України «Про вибори народних депутатів України»  рішення про відмову в реєстрації кандидата у депутати повинно містити вичерпні підстави для відмови. 
З огляду на те, що у постанові про відмову повинні бути зазначені вичерпні підстави для відмови, то, очевидно, що інші підстави для відмови ніж ті, які вказані у постанові № 1197 від 23 червня - відсутні, а поданий пакет документів відповідачем було розглянуто та проаналізовано в сукупності та інших недоліків документів, зазначених в довідці від 18.06.2019 не встановлено. 
Таким чином, прийнята відповідачем постанова № 1197 від 23 червня 2019 року, якою другий раз було відмовлено позивачу у реєстрації кандидатом у народні депутати, є незаконною, такою, що прийнята з грубим порушенням вимог  Закону України «Про вибори народних депутатів України».
На наведені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Що стосується доводів відповідача з приводу того, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, яким у даному випадку є ЦВК, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з приписами частини 1 статті 278 Кодексу адміністративного судочинства України суд, установивши порушення законодавства про вибори чи референдум, визначає у рішенні спосіб захисту порушених прав та інтересів, а також порядок усунення усіх наслідків цих порушень відповідно до закону або приймає інше визначене законом рішення.
З огляду на зазначене, враховуючи особливості розгляду категорії виборчих справ та з метою повного захисту прав позивача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування постанови ЦВК від 23 червня 2019 року № 1197 в частині відмови в реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року  та зобов`язання Центральної виборчої комісії зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України, висунутого в порядку самовисування в одномандатному окрузі №219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
З приводу позовної вимоги, про поновлення строку для проведення реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в порядку само висування в одномандатному виборчому окрузі №219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивачем вчасно було подано пакет документів, передбачених ч. 2 ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» для реєстрації кандидатом в депутати шляхом самовисування від 18.06.2019 та позовну заяву до суду про скасування оспорюваного рішення відповідача, а тому відновлення порушеного права позивача здійснюється внаслідок виконання відповідачем судового рішення, зокрема, у спосіб, обраний судом для захисту порушених прав позивача незалежно від встановлених строків.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та приймаються судом апеляційної інстанції в якості належних.
Враховуючи викладене, на підставі приписів пунктів 1, 4 частини першої  статті 317 КАС України  судове рішення першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, - з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
При цьому, відповідно до частини шостої  статті 139 КАС України    якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
При поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3457,80 грн. 
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу позивача задоволено частково, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове про  часткове задоволення позову, судова колегія дійшла до висновку про необхідність стягнення з ЦВК на користь позивача судовий збір у розмірі    2305,20 грн.
Керуючись статтями  271,  272,  273,  278,  310,  315,  316,  317,  321 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
п о с т а н о в и в :
1.          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2.          Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року скасувати.
3.          Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання незаконною та скасування постанови ЦВК, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
4.          Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 23 червня 2019 року № 1197 «Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» в частині відмови в реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
5.          Зобов`язати Центральну виборчу комісію зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 219 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
6.          В іншій частині позову - відмовити.
7.          Стягнути з Центральної виборчої комісії (01133, м. Київ, вул. пл. Лесі Українки,1; код ЄДРПОУ 21661450 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2305,20 грн. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючої суддя                                                                                                                         А.В. Жук
судді                                                                                                                                                                          Н.М. Мартинюк
                                                                                                                                                                                    Ж.М. Мельник-Томенко