Постанова 
Іменем України
 
29 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 752/1808/15-ц
провадження № 61-23176св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Київенерго»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2017 року в складі колегії суддів: 
Усика Г. І., Борисової О. В., Гаращенка Д. Р.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
У грудні 2015  ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розстрочку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 
2015 року.
Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі ? ПАТ «Київенерго») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за недораховану електричну енергію задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 149 629,05 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 496,30 грн.
Зазначала, що вона не має можливості своєчасно та у повному обсязі його виконати, оскільки є особою пенсійного віку, її місячний дохід становить 
1 345,52 грн, крім того вона має низку хвороб та потребує лікування.
Враховуючи викладене, просила розстрочити виконання рішення суду 
з розрахунку 200,00 грн в місяць в частині сплати заборгованості за необліковану електричну енергію у розмірі 149 629,05 грн та в частині сплати судового збору в розмірі 1 496,30 грн на термін дванадцять місяців.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Розстрочено виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва 
від 22 червня 2015 року шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «Київенерго» 1/2 частини пенсії щомісячно.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року скасовано і передано питання на новий розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Розстрочено виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва 
від 22 червня 2015 року шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «Київенерго» з розрахунку сплати по 207,10 грн щомісячно протягом 
60 років 10 місяців. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з ОСОБА_1 можливо відраховувати не більш як 
20% пенсії.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Київенерго» задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову 
в задоволенні заяви. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини, на які послалася ОСОБА_1 , не носять характеру особливих та виняткових, які можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду відповідно до приписів статті 373 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення до суду із заявою.
Аргументи учасників справи
У вересні 2017 року  ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції 
і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що у матеріалах справи достатньо доказів, які доводять існування обставин, що значно утруднюють виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року. Її матеріальне становище викликане, зокрема, відсутністю інших джерел доходів крім пенсії і за станом здоров`я вона змушена витрачати значні кошти на медичні огляди та придбання лікарських препаратів, а тому носять характер виняткових обставин.
Відзив відповідачем на касаційну скаргу не подано.
Рух справи
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за недораховану електричну енергію задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 149 629,05 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 496,30 грн.
В заяві про розстрочку виконання рішення суду шляхом стягнення щомісячно 
200,00 грн в рахунок погашення сплати заборгованості у розмірі 149 629,05 грн та розстрочення на дванадцять місяців сплати суми судового збору в розмірі 
1 496,30 грн. ОСОБА_1 , як на виняткові обставини, що унеможливлюють виконання рішення суду, посилалася на те, що вона як пенсіонер отримує пенсію у розмірі 1 345,52 грн і несе значні витрати на лікування низки хронічних захворювань. 
На підтвердження зазначених обставин заявником надано виписку № 15027 
з медичної картки хворого від 20 листопада 2015 року. Згідно з випискою ОСОБА_1 хворіє на калькульозний холецистит, холедохолітіаз, гнойний холангіт, механічну жовтуху, реактивний біліарний панкреатит, атеросклероз аорти та венозних судин, атеросклеротичний кардіосклероз.
Відповідно до частини першої статті 14 ЦПК України 2004 року судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, 
а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення у цивільних позовах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно зі статтею 373 ЦПК України 2004 року за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, 
у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.
У частині першій та четвертій статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час звернення із заявою, зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний  виконавець  за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, 
а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Рішення  про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. 
Тлумачення зазначених норм закону свідчить, що задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає з урахуванням установлених обставин, які ускладнюють або виключають виконання рішення, за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.
Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 
від 06 червня 2019 року у справі № 381/1040/15-ц (провадження 
№ 61-16003св18).
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не довела належними і допустимими доказами наявності обставин, які мають характер особливих або виняткових та які б давали підстави для розстрочки виконання рішення суду відповідно до статті 373 ЦПК України 2004 року. 
Доводи касаційної скарги про те, що заявниця за станом здоров`я змушена витрачати значні кошти на медичні огляди та придбання лікарських препаратів, також є необґрунтованими. Винятковий характер цих обставин, який би зумовлював потребу розстрочки виконання судового рішенняв межах розумних строків судами не установлений, а посилання на їх наявність в касаційній скарзі зводяться до переоцінки доказів.
Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 липня 2017 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                    Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат