ПОСТАНОВА
Іменем України

07 серпня 2019 року 
Київ
справа №705/709/17
адміністративне провадження №К/9901/30121/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Білоуса О.В.,  Шарапи В.М., 

за участю:
секретаря судового засідання: Приходько Н.І.
представника позивача - Мельниченка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №705/709/17
за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови про накладення штрафу, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року (головуючий суддя - Коваль А.Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Файдюка В.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого державного виконавця Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника Василя Володимировича, Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якому просив скасувати постанову старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника Василя Володимировича від 01 лютого 2017 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 1700 гривень 00 копійок.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що   у провадженні старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника Василя Володимировича перебуває виконавче провадження № 53082230 відкрите 09.12.2016 року на підставі виконавчого листа № 1-358/1, виданого 20.07.2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси за наслідками розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.204 КК Країни.        
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження виконавчий лист про знищення речових доказів у справі: 19 988 пляшок горілки, вилучених під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_6 - які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «ОСОБА_1», по АДРЕСА_1        
При цьому, як у виконавчому листі № 1-358/11 виданому 20.07.2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси, так і у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що боржником є ПП «ОСОБА_1».        
09.02.2017 року по пошті він отримав постанову про накладення штрафу від 01.02.2017 року, винесену старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельником В.В., у відповідності до якої за невиконання боржником рішення суду без поважних причин на нього, як на фізичну особу, накладено штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн. 
Таке рішення відповідача позивач вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки він не є боржником по справі і жодного відношення до зберігання речових доказів та невиконання рішення суду не має.  
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою  Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року адміністративний позов задоволений. Скасована постанова старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника Василя Володимировича від 01.02.2017 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 1700 гривень 00 копійок. Стягнуто з Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійки.
4. Рішення судів мотивовані тим, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що саме позивачу передавались на відповідальне зберігання 19 988 пляшок горілки, вилучених під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_6.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Уманський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області звернувся до  Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позову.
6. Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні робить посилання на Закон України «Про виконавче провадження», який втратив чинність. Позивач - ОСОБА_1 та боржник по справі - ПП «ОСОБА_1» є однією і тією ж особою.
Касатор також вказав, що судами попередніх інстанцій не витребовувались матеріали виконавчого провадження для з`ясування усіх обставин, що мають істотне значення для вирішення спору.
Розписка ОСОБА_5 про отримання ним на відповідальне зберігання речового доказу у кримінальній справі №1-358/11, на яку посилаються суди, складена 28.10.2010 року, а вирок у справі винесений - 17 червня 2011 року. Відповідно, станом на дату прийняття Соснівським районним судом м. Черкаси зазначеного вироку зберігачем речових доказів у справі був саме позивач -   ОСОБА_1 .
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від  17 серпня 2017 року   відкрито провадження за касаційною скаргою Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року.
8. Верховний Суд ухвалою від 8 травня 2019 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.
9. Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10.  У провадженні старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника В.В. перебуває виконавче провадження № 53082230, відкрите 09 грудня 2016 року на підставі виконавчого листа № 1-358/11, виданого 20 липня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси за наслідками розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 статті 28, ч.1 статті 204 КК Країни.       
11. Згідно постанови про відкриття даного виконавчого провадження виконавчий лист видано щодо знищення речових доказів у справі, а саме 19 988 пляшок горілки, вилучених під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_6, які були передані на відповідальне зберігання на базу ПП «ОСОБА_1», по АДРЕСА_1
12. 09 лютого 2017 року по пошті позивач отримав постанову про накладення штрафу від 01 лютого 2017 року, винесену старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельником В.В., згідно якої за невиконання боржником рішення суду без поважних причин на нього накладено штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.
13. На обґрунтування прийнятого рішення старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельником В.В. у постанові було зазначено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №1-358/11, виданого 20 липня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси, під час виходу 23 січня 2017 року за адресою АДРЕСА_1 з метою фактичного виконання рішення суду про знищення речових доказів 19 988 пляшок горілки, які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «ОСОБА_1», було встановлено їх відсутність на території цієї бази.       
14. При цьому, і в постанові про накладення штрафу, і у виконавчому листі №1-358/11 зазначено боржником ОСОБА_1 .

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
15. Конституція України.
15.1.          Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16. Кодекс адміністративного судочинства України. 
16.1.          Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
17.  Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII
17.1.           Стаття 1. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
17.2.          Частина 1 статті 11. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» .
17.3.          Стаття 75. Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення
1. Після  відкриття  виконавчого  провадження  за  виконавчим документом,   що   зобов`язує   боржника  вчинити  певні  дії  або утриматися  від  їх  вчинення,  державний   виконавець   перевіряє виконання   рішення   не  пізніше  ніж  на  наступний  день  після закінчення строку,  встановленого частиною другою статті 25  цього Закону  для самостійного виконання рішення.  Якщо рішення підлягає негайному  виконанню,  його  виконання  перевіряється  не  пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. 
2. У  разі  невиконання  зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає  на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено  без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. 
3. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до  суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. 
4. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. 
18. Інструкція про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затверджена Наказом Генерального прокурора України, Міністра внутрішніх справ України, Голови Державної податкової  адміністрації України, Голови Служби безпеки України,  Виконувача обов`язків Голови Верховного Суду України, Голови Державної судової адміністрації України від 27.08.2010  N 51/401/649/471/23/125.
18.1.           Пункт 1. Цією  Інструкцією  встановлюються єдині правила вилучення, обліку,  зберігання та  передачі  речових  доказів,  цінностей  та іншого  майна  на стадії дізнання,  досудового слідства і судового розгляду,  а також порядок  виконання  рішень  органів  досудового слідства,  дізнання  і  суду  щодо  речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна.
18.2.          Пункт 5. Факт вилучення речових доказів,  документів,  цінностей та іншого майна (у тому числі предметів  і  документів,  вилучених  з обігу) відображається у протоколі слідчої дії.
18.3.           Пункт 12. Під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів  та  іншого  майна  вживаються  заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів  ознак  і  якостей,  які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них,  а також зберігання самих речових доказів,  ознак  і якостей  з  метою  можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на  зберігання  потерпілим,  їх родичам або іншим особам, а також організаціям). 
18.4.          Пункт 13. Речові  докази  зберігаються  при  справі,  за   винятком громіздких   предметів,   які  зберігаються  в  органах  дізнання, досудового слідства  і  в  суді  або  передаються  для  зберігання відповідному   підприємству,   установі  чи  організації,  про  що складається протокол.
18.5.           Пункт 14. Відповідальним за зберігання речових  доказів,  цінностей та   іншого   майна,   вилученого   у   зв`язку  з  розслідуванням кримінальної справи  і  яке  зберігається  окремо  від  справи,  є співробітник  установи,  який  призначається  спеціальним  наказом прокурора,  керівника органу  служби  безпеки,  начальника  органу внутрішніх  справ,  підрозділу  податкової  міліції  або керівника апарату  суду.  Підставою  для  поміщення   речових   доказів   на зберігання  є  постанова  працівника  органу  дізнання,  слідчого, прокурора, судді.
18.6.           Абзац 3 пункту 35. Вилучені з   незаконного  обігу  етиловий  спирт,  алкогольна продукція і така,  що  містить  спирт,  а  також  предмети,  довге зберігання   яких  небезпечне  для  життя  і  здоров`я  людей  або навколишнього середовища,  після проведення необхідних  досліджень передаються  для  їх технологічної переробки або знищення,  про що складається протокол.
18.7.          Пункт  40. У   довідці   про   речові   докази,   яка  додається  до обвинувального висновку,  вказується місце зберігання вилучених  у справі речових доказів,  цінностей та іншого майна з посиланням на відповідні  документи,  які  підтверджують  здачу  на   зберігання вищезазначеного майна або цінностей, вилучених на стадіях дізнання та досудового слідства.
18.8.           Пункт 49. Речові докази,  розміщені в спеціальних сховищах, а також ті,  які  не  знаходяться  разом із справою,  зараховуються за тим органом,  куди передається кримінальна справа, про що надсилається повідомлення  за  місцем  зберігання  речових  доказів  і робиться відмітка в книзі про те, в кого вони перебувають на зберіганні. Відповідальність за  збереження  речових  доказів несе особа, відповідальна  за  зберігання  речових  доказів  органу,  де  вони зберігаються.
18.9.           Пункт 58. Після винесення вироку (ухвали),  постанови про  закриття кримінальної  справи  в  книзі  (журналі)  обліку  речових доказів робиться відмітка про прийняте рішення  щодо  речових  доказів  та іншого майна із зазначенням змісту та дати рішення. Рішення щодо  речових  доказів   підлягає   виконанню   після набрання  вироком  (ухвалою)  законної  сили  або після закінчення строку оскарження ухвали, постанови про закриття справи.
18.10.           Пункт 59. Якщо  речові  докази  та  інше   майно   знаходяться   на спеціальному  зберіганні,  за  місцем  їх  зберігання надсилається копія або виписка з вироку,  ухвали,  постанови, де вказується про подальшу  долю  цих об`єктів.  Прийняте рішення є обов`язковим для керівників тих установ, де зберігаються речові докази.
18.11.           Пункт 82. Прокурори,  начальники  слідчих  підрозділів,  начальники органів дізнання, керівники апаратів судів, за обов`язковою участю особи,  відповідальної за збереження речових доказів,  зобов`язані не рідше одного разу на рік перевіряти стан  та  умови  зберігання речових  доказів,  правильність  ведення документів по їх прийому, обліку, передачі відповідно до цієї Інструкції.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
19. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
20. Задовольняючи позовні вимоги, суди зазначили, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 01 липня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3344, посвідченого Очеретяною В.В., приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області та витягу № 8060797 від 15 серпня 2005 року, ОСОБА_1 набув право власності на комплекс, нежитлові будівлі і споруди по АДРЕСА_1 , а саме будівлі: «З», «К», «Л», «М», «В», «Р», «С», «Т», «Н, н», «П», споруди № 1-5, ХІ.
За даною адресою також знаходяться гаражі площею 226,7 кв.м та 116,6 кв.м, які належать ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод». Наведене підтверджується листом ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» № 11 від 14 лютого 2016 року.
21. Відповідач стверджує, що речові докази по справі - 19988 пляшок горілки, вилучені під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_6 в рамках кримінальної справи, були передані на відповідальне зберігання на базу ПП «ОСОБА_1».
Разом з тим, у матеріалах справи міститься розписка (а.с.15) та поясненням(а.с. 88), підписані ОСОБА_5 , зі змісту яких вбачається, що  саме ним, ОСОБА_5 , було прийнято горілчані вироби на зберігання. При цьому, ОСОБА_1 жодної участі в процесі завезення чи вивезення речових доказів не приймав. Наявність та дійсність даних доказів сторонами не заперечується.
Крім того, у виконавчому провадженні №53082230 відсутні будь-які документи про прийняття позивачем на відповідальне зберігання ним як фізичною особою, або як фізичною особою-підприємцем вказаного вище майна.
У виконавчому листі №1-358/11, виданому 20 липня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси, зазначено, що суд вирішив речові докази по справі: 19 988 пляшок горілки, вилучені під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_6 - які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «ОСОБА_1» (м. Умань, ВУЛ. Старицького 6.3) - знищити. При цьому до виконавчого листа судом було приєднано завірену печаткою Соснівського районного суду міста Черкаси розписку ОСОБА_5 про прийняття на відповідальне зберігання ним 19 988 пляшок горілки, вилучені під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_6. 
22. З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що пунктом 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27.08.2010  №51/401/649/471/23/125 передбачено, що речові  докази  зберігаються  при  справі,  за   винятком громіздких   предметів,   які  зберігаються  в  органах  дізнання, досудового слідства  і  в  суді  або  передаються  для  зберігання відповідному   підприємству,   установі  чи  організації,  про  що складається протокол.
При цьому, відповідно до пункту 40 цієї Інструкції  у   довідці   про   речові   докази,   яка  додається  до обвинувального висновку,  вказується місце зберігання вилучених  у справі речових доказів,  цінностей та іншого майна з посиланням на відповідні  документи,  які  підтверджують  здачу  на   зберігання вищезазначеного майна або цінностей, вилучених на стадіях дізнання та досудового слідства.
23. Разом з тим, матеріали справи не містять документів, передбачених, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27.08.2010  №51/401/649/471/23/125, які б підтверджували факт передачі саме позивачу речових доказів по справі: 19 988 пляшок горілки, вилучених під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_6.
Зі змісту виконавчого листа № 1-358/11, виданого 20 липня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси за наслідками розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 статті 28, ч.1 статті 204 КК України, не вдається можливим встановити, що судом зобов`язано саме позивача провести знищення зазначених речових доказів.
В свою чергу, колегія суддів наголошує, що норми статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» регулюють загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. 
Проте, зазначений вище виконавчий лист № 1-358/11 не містить вказівки, що саме ОСОБА_1 є боржником у даному виконавчому провадженні та самостійно має провести знищення зазначених речових доказів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності за невиконання рішення суду та накладення на нього штрафу у розмірі 1700 гривень 00 копійок
24. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
25.З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
26. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
27. Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу  Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - залишити без задоволення.
2. Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року по справі №705/709/17 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       О.В.Білоус
                                                                      В.М. Шарапа