ПОСТАНОВА
Іменем України

10 липня 2019 року 
Київ
справа №826/15479/15
адміністративне провадження №К/9901/6448/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Тацій Л.В., 
суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г., -
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та через представника - ОСОБА_3 , на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2016 року (прийняту судом у складі судді Качура І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07  вересня 2016 року (постановлену судом у складі: головуючого судді Земляної Г.В., суддів: Межевича М.В., Сорочко Є.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича (далі - Уповноважена особа Фонду, Банк відповідно) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,  -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2015 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо невключення ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;
- зобов`язати Фонд включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників та здійснити відповідне відшкодування коштів ОСОБА_2 в межах граничного розміру відшкодування коштів за Угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) від 03 грудня 2014 року №  075717.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 19 травня 2016 року відмовив у задоволенні позову.
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_2 не є вкладником у розумінні приписів діючого законодавства, відповідно не набув права на отримання гарантованої суми коштів за рахунок Фонду. Понад те, в ході судового розгляду справи підтверджено, та не спростовано позивачем, що ОСОБА_1 , який відповідно до чинного законодавства мав права вкладника за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №  075719 (Договором банківського вкладу) від 03 грудня 2014 року, отримав суму граничного відшкодування за рахунок Фонду у розмірі 200  000 грн через установу банку-агента АТ «Ощадбанк» 25 травня 2015 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12 вересня 2016 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та через представника звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.
У скарзі посилається на те, що відповідно до статті 1063 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)  з моменту пред`явлення особи, на користь якої зроблено вклад, вимоги до банку, саме в цієї особи виникають права вкладника, а в особи, яка уклала договір права вкладника припиняються. Отже, після пред`явлення до банку 26 травня 2015  року вимоги в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , у останнього виникло право на вклад, тобто з цього моменту він вважається вкладником за Угодою про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 03 грудня 2014 року №  075719.
У запереченнях на касаційну скаргу Уповноважена особа Фонду просить залишити її без задоволення та закрити провадження у справі.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 вересня 2016 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017  року №  2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
03 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та Банком укладено Угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) № 075719, за умовами якого ОСОБА_1 (вкладник) відкриває депозитний рахунок №  НОМЕР_1 на користь фізичної особи - резидента - ОСОБА_2 (далі - Договір банківського вкладу).
Відповідно до умов зазначеного Договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті (пункти 2.1, 2.2 Договору), початкова сума вкладу 8750 доларів США (пункт 2.3 Договору), строк розміщення вкладу до 03  червня 2015 року (пункт 2.5).
Постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 13 лютого 2015  року №  105 Банк віднесено до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13 лютого 2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Златобанк», згідно з яким з 14 лютого 2015 року строком на три місяці (по 13 травня 2015 року) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Банку Славінського Валерія Івановича.
У подальшому відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13  травня 2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації АБ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку Славінського Валерія Івановича.
З огляду на вказані обставини, 09 червня 2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з заявою про задоволення вимог кредитора.
24 червня 2015 року позивачем було подано повторне звернення про задоволення вимог кредитора.
Однак, станом на момент звернення до суду, Банк не повернув позивачеві суму депозиту, а відповідачами усупереч приписів чинного законодавства, незважаючи на неодноразові звернення позивача, ОСОБА_2 не включено до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з огляду про що позивач звернулась з даним позовом до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України від 23 лютого 2012 року №  4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон №  4452-VI).
Пунктами 3 та 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI визначено, що: вклад -  кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200  000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Відповідно до частини другої статті 34 Закону № 4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".
Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №  4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи.
Відповідно до частини першої статті 1063 ЦК фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред`явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.
Таким чином, особа, яка укладає договір банківського вкладу на користь іншої особи, реалізує у повному обсязі права вкладника лише до моменту пред`явлення третьою особою до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. До набуття прав вкладника особою, на користь якої зроблений банківський вклад, ці права належать особі, яка зробила вклад. Такій особі належить право на зміну чи розірвання договору, на отримання вкладу та відсотків по ньому та інші права вкладника.
Відповідно до приписів пункту 10.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція №  492) вкладні (депозитні) рахунки на ім`я малолітніх осіб (дітей, які не досягли 14 років) відкриваються їх законними представниками [батьками (усиновлювачами) або опікунами] чи іншими особами.
Пунктом 10.4 Інструкції №  492 встановлено, що якщо в цьому банку немає рахунків, відкритих на ім`я малолітньої особи, то відкриття вкладного (депозитного) рахунку на ім`я малолітньої особи її законним представником здійснюється в порядку, установленому цією Інструкцією для відкриття поточних рахунків на ім`я малолітніх осіб, а будь-якою іншою особою - у порядку, установленому цією Інструкцією для відкриття вкладних (депозитних) рахунків на користь третіх осіб.
Відповідно до пункту 10.16 Інструкції №  492 коштами, що внесені на вкладний (депозитний) рахунок, відкритий на ім`я малолітньої особи, розпоряджаються її законні представники - батьки (усиновителі) або опікуни. Законний представник малолітньої особи може розпоряджатися рахунком, відкритим на ім`я малолітньої особи іншою особою, після пред`явлення ним документів, які дають змогу банку ідентифікувати його та малолітню особу. Опікун додатково має пред`явити документ, що підтверджує статус законного представника малолітньої особи.
Суди встановили, що 03 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та Банком укладено Угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) № 075721, за умовами якого ОСОБА_1 (вкладник) відкриває депозитний рахунок на користь фізичної особи-резидента - ОСОБА_2 .
Вказаним договором не визначено жодних умов щодо порядку прийняття вкладу особою, на користь якої його здійснено, а тому в такому разі мають застосовуватись загальні норми, визначені в ЦК.
З огляду на вищенаведені правові норми та встановлені судами обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що при укладенні договору банківського вкладу на користь третьої особи обов`язковим є пред`явлення особою, на користь якої здійснено вклад, відповідної вимоги до банку відповідно до положень статті 1063 ЦК. При цьому у разі, якщо вклад здійснено на користь малолітньої особи, така вимога має бути здійснена її законним представником. У протилежному випадку, така особа не набуває права на вклад, і вкладником слід вважати особу, яка уклала договір банківського вкладу на користь третьої особи.
Як встановили суди, Постановою Правління НБУ від 13 лютого 2015 року № 105 Банк віднесено до категорії неплатоспроможних.
Положення Закону № 4452-VI містять імперативне застереження щодо недопустимості укладення будь-яких правочинів органами управління та керівниками банку з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку, оскільки відповідні повноваження останніх з цього моменту є призупиненими.
Так, судами не встановлено та матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту звернення законного представника ОСОБА_2 з вимогою до Банку, яка б свідчила про намір прийняття вкладу.
Судами правильно не взяті до уваги посилання скаржника на звернення ОСОБА_1 26 травня 2015 року до банку-агента (ПАТ «Ощадбанк»), оскільки станом на дату звернення в силу приписів частин другої та третьої статті 36 Закону №  4452-VI всі повноваження керівників та органів управління Банку були призупинені. З огляду на вказане, звернення ОСОБА_1 до ПАТ «Ощадбанк» 26  травня 2015  року не може вважатись першою вимогою до банку, пред`явленою особою, на користь якої укладено договір банківського вкладу.
З огляду на вищенаведене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій стосовно того, що ОСОБА_2 не набув статусу вкладника банку.
Отже, Уповноважена особа Фонду правомірно визначила вкладником за Договором банківського вкладу саме ОСОБА_1 . 
Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 , який відповідно до чинного законодавства мав права вкладника за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №  075719 (Договором банківського вкладу) від 03  грудня 2014 року, отримав суму граничного відшкодування за рахунок Фонду у розмірі 200  000 грн через установу банку-агента ПАТ «Ощадбанк» 25 травня 2015 року, що ним не заперечується.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019  року (справа №  826/15478/15). 
Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Отже, Суд визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та через представника - ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                           А.І. Рибачук
                                                                                                                 С.Г. Стеценко