Постанова
Іменем України                                               
 
29 травня 2019 року
м. Київ
 
справа № 520/7950/16-ц
провадження № 61-26674св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року у складі судді: Бескровного Я. В. та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Калараш А. А., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Київський ВДВС Одеського МУЮ, про стягнення заборгованості за аліментами та пені.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2014 року ОСОБА_2 зобов`язаний виплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
14 серпня 2015 року було відкрите виконавче провадження, проте через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті аліментів за період з 17 квітня 2014 року по 01 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 55 640 грн та відповідно до статті 196 СК України відповідач має сплатити пеню у розмірі 16 952 грн.
 
ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 : заборгованість по аліментам в сумі 55 640 грн; пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 16 952 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 55 640 грн та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 16 952 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої мотивовано тим, що позивач на підставі статті 196 СК України має право вимоги з відповідача заборгованості за аліментами у розмірі 55 640 грн та пені по несплаті аліментів за період з 17 квітня 2014 року по 01 грудня 2016 року у розмірі 16 952 грн.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року змінено. Абзац перший, другий резолютивної частини викладено у новій редакції: «Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про стягнення заборгованості за аліментами та пені задовольнити частково. Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народження заборгованість за аліментами на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 28 680 грн, та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 16 952 грн». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що вимоги статті 194 СК України до правовідносин, які склалися між сторонами, після звернення ОСОБА_1 до виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчого листа та відкриття 14 серпня 2015 року, виконавчого провадження не застосовуються, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа вже відкрито та заборгованість за аліментами виникла в процесі відкритого виконавчого провадження та повторному стягненню заборгованість по аліментам не підлягає. З врахуванням того, що відповідач мав сплачувати, щомісячно, аліменти на утримання дітей у розмірі 1 800 грн, проте матеріали справи не містять докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 28 680 грн. Також апеляційний суд погодився із стягненням та розміром пені за несвоєчасну сплату аліментів.
 
Аргументи учасників справи
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Зазначає, що суди неправильно застосували статті 187, 194, 196 СК України.
 
Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2019 року зупинено касаційне провадження у справі № 520/7950/16-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 333/6020/16-ц.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року поновлено касаційне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що сторони з 2002 року по 2008 рік перебували у шлюбі.
 
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопад 2008 року шлюб між сторонами було розірвано.
 
У сторін є двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2014 року у справі № 520/4554/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1 800 грн до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а потім по 900 грн до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 17 квітня 2014 року.
 
14 серпня 2015 року постановою державного виконавця першого Київського ВДВС Одеського МУЮ виконавче провадження було відкрите.
 
Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами, складеного державним виконавцем першого Київського ВДВС Одеського МУЮ станом на 01 грудня 2016 року заборгованість за аліментами складає 55 640 грн.
 
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
 
У частині четвертій статті 195 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
 
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
 
У частині третій та дев`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. 
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) вказано, що «порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини дев`ятої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. З огляду на вищевикладене, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за аліментами, як і висновки апеляційного суду про їх відсутність, є передчасними, оскільки судами не встановлено чи існує спір між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами».
 
Відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем».
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення без змін,а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, а оскаржені рішення без змін, то виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року в незміненій апеляційній судом частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року необхідно поновити.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року в незміненій апеляційній судом частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.
 
Поновити виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2017 року в незміненій апеляційній судом частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                              Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
         
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук