Постанова
Іменем України

07 серпня 2019 року
м. Київ
 
справа № 2-5541/12
провадження № 61-37663ск18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,  Курило В. П.,
 
позивач - Публічне акціонерне товариство «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції»,
відповідачі:   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Публічного акціонерного товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка Андрія Анатолійовича, на ухвалу  Апеляційного суду м.Киева від 26 серпня 2014 року у складі колегії суддів: Корчевного Г. В., Лапчевської О. Ф., Слободянюк С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» (далі - ПАТ «ЧБРР») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовна заява мотивована тим, що 25 березня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», правонаступником якого є ПАТ «ЧБРР», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1 502 375 грн на придбання земельної ділянки, строком на 10 років зі сплатою за користування кредитними коштами 18 % річних.
25 березня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.
25 березня 2008 року між ПАТ «ЧБРР» та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки домоволодіння, що складається з житлового будинку ( літ А-1), колодязя (літ. Б) та каналізаційної ями ( літ. Г), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 268,7 кв. м, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алешко І. В.
Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 18 квітня 2012 року утворилась заборгованість в загальному розмір 1 751 108,40 грн. Направлена на адресу боржника та поручителя претензія банка щодо погашення заборгованості, залишена без задоволення. 
На підставі викладеного ПАТ «ЧБРР» просило розірвати кредитний договір від 25 березня 2008 року; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитом у розмірі 1 199 975 грн; прострочену заборгованість - 95 800 грн; прострочені відсотки за користування кредитом - 270 325,46 грн; пеню - 34 661,71 грн; штраф - 150 237,50 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року                      у складі судді - Куренкова Є. С. позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь   ПАТ «ЧБРР» заборгованість 1 199 975 грн за кредитним договором  від 25 березня                   2008 року.
У рахунок погашення заборгованої суми в розмірі 1 199 975 грн звернуто стягнення на користь ПАТ «ЧБРР» на предмет іпотеки домоволодіння, що складається з житлового будинку (літ «А-1»), (колодязя (літера «Б») та каналізаційної ями (літера «Г»), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 , загальною площею 268,7 кв. м, яке розташоване на земельній ділянці, виділеній на будівництво та обслуговування житлового будинку площею 0,0846 кв. м, що належить ОСОБА_1 шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки для її реалізації згідно з експертною оцінкою шляхом проведення прилюдних торгів
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26 серпня 2014 року рішення місцевого суду скасовано.
Апеляційне провадження за апеляційними скаргами представника позивача ПАТ «ЧБРР»  - Цирцана О. А., відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва                            від 21 грудня 2012 року у справі за позовом ПАТ «ЧБРР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки закрито. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що Публічне акціонерне товариство «Чорноморський Банк розвитку та реконструкції» є ліквідованим, оскільки відкликано та анульовано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, а сам банк виключено з Державного реєстру банків. Тому, посилаючись на статтю 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у редакції, чинній на час розгляду справи судом, якою передбачено, що у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії банк ліквідується та керуючись статтею 205 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом, дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, Публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка А. А., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.  
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, судом не враховано, що відповідно до частини сьомої статті  77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та частини другої статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, чинній на час розгляду справи судом,  процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Однак, на день прийняття рішення Апеляційним судом м. Києва 26 серпня 2014 року, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутній запис про ліквідацію ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції».
Доводи інших учасників справи
У листопаді 2017 року представник відповідачів ОСОБА_1  і                   ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзиви на касаційну скаргу в яких зазначив, що аргументи заявника щодо відсутності відповідного запису у Єдиному державному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців спростовуються фактами викладеними в листі Національного банку України від 29 липня 2014 року про відкликання у банку ліцензії та виключення його з реєстру банківських установ.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
07 червня 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.
Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що предметом позову у даній справі є вимоги                         ПАТ «ЧБРР» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором  від 25 березня 2008 року.
06 травня 2014 постановою Правління Національного банку України № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя» відкликано та анульовано банківські ліцензії та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій та припинена участь у системі електронних платежів Національного банку України для Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції».
При цьому пунктом 4 вказаної постанови № 260 заборонено банкам України встановлювати кореспондентські відносини з банками України та/або іноземними банками, іншими кредитними або фінансовими установами, що розташовані та/або здійснюють свою діяльність на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.
Відповідно до пункту 12 постанова № 260 набрала чинності з дня її прийняття, тобто з 06 травня 2014 та була опублікована на офіційному сайті Національного банку України.
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У статті 205 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) наведений вичерпний перелік підстав закриття провадження у справі.
Так, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 3) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 4) сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом; 5) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим; 6) померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.
Апеляційний суд, закриваючи провадження у справі, зазначив, що позивач у справі - ПАТ «ЧБРР» є юридичною особою, яку ліквідовано.
З таким висновком суду погодитись не можливо з наступних підстав.
Згідно з статтею 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Відповідно до частини сьомої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній на час розгляду справи судом) процедура  ліквідації  банку  вважається  завершеною,  а банк ліквідованим  з  дня  внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Установлено, що ПАТ «ЧБРР» станом на 26 серпня 2014 року не перебував        в процесі ліквідації та припинення, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Таким чином, відомості про ліквідацію відповідача як юридичної особи, або про її припинення, станом - на час постановлення оскаржуваної ухвали відсутні.
Постанова Національного банку України № 260 від 06 травня 2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території, окупованої Російською Федерацією Автономної Республіки Крим» не є доказом, що підтверджує припинення юридичної діяльності відповідача.
Крім того, встановлено, що Апеляційний суд міста Києва своєю ухвалою від 26 серпня 2014 року на підставі статей 205, 310 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом) закрив апеляційне провадження за апеляційними скаргами представника позивача ПАТ «ЧБРР»  - Цирцана О. А., відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року. 
Разом із тим вказані норми процесуального права регламентують питання щодо закриття провадження у цивільній справі, а питання закриття апеляційного провадження регулюються іншими нормами ЦПК.
Таким чином, ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, суд не надав належної правової оцінки доводам апеляційних скарг, не перевірив чи відповідає оскаржуване рішення суду першої інстанції закону.
Разом із тим, ст.13 ЦПК України (в редакції, чинній на час апеляційного перегляду справи), ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначають  забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Оскільки апеляційним судом при постановлені ухвали порушено норми процесуального права, а тому відповідно до статті 411 ЦПК України оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до апеляційної інстанції. 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка Андрія Анатолійовича задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 26 серпня 2014 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| В. П. Курило