Постанова
Іменем України
 
24 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 751/8433/16-ц
 
провадження № 61-7932св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),               Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
заявник (боржник) -  ОСОБА_1 ,
представник заявника (боржника)- ОСОБА_2 ,
заінтересована особа (стягувач)- ОСОБА_3 ,
суб`єкт оскарження - державний виконавець Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Зуєнко Наталія Іванівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду       м. Чернігова від 23 вересня 2016 року у складі судді Філатової Л. Б. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Бобрової І. О., Мамонової О. Є.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Зуєнко Н. І.
 
Скарга мотивована тим, що рішенням Новозаводського районного суду           м. Чернігова від 18 лютого 2015 року було частково задоволено позов         ПАТ «Банк Форум» та стягнуто з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у загальному розмірі 100 160,51 грн. У задоволенні інших вимог ПАТ «Банк Форум» відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 06 травня 2015 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого               2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» та стягнуто з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у загальному розмірі 1 107 030,62 грн. 
25 травня 2015 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 2/751/7/15 про стягнення з нього на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у розмірі 1 107 030,62 грн.
Постановою державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 03 червня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 25 травня 2015 року № 2/751/7/15.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня               2016 року у зв`язку з відступленням права вимоги здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Банк Форум» на ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у розмірі 1 107 030,62 грн.
18 травня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_3 головним державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції виконавчий лист від 25 травня 2015 року № 2/751/7/15 повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Вказував, що 17 червня 2016 року отримав копію постанови державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби                          м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26 травня 2016 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 12 червня  2015 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 110 703,06 грн, що складає 10 відсотків суми, яка підлягала стягненню на підставі виконавчого листа від 25 травня 2015 року № 2/751/7/15.
Вважав, що відповідно до положень частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець мав право стягнути з нього виконавчий збір у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі вказаного, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Зуєнко Н. І. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору від 26 травня 2016 року та визнати цю постанову державного виконавця протиправною.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня           2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.
З указаного вбачається, що державний виконавець правильно визначила виконавчий збір у розмірі 110 703,06 грн, що складає 10 відсотків суми, що підлягала стягненню на підставі виконавчого листа від 25 травня 2015 року № 2/751/7/15, тому дії державного виконавця є правомірними, вчинені нею відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Отже, підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 немає.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02 листопада                 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня           2016 року залишено без змін.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у діях державного виконавця порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні виконавчого провадження, оскільки розмір виконавчого збору державним виконавцем визначено відповідно до вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог його скарги.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У лютому 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.
 
Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 04 червня 2019 року № 506/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня     2019 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року справу призначено           до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного        позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, неправильно трактував положення частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними. 
Судами не враховано, що виконавчий лист про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у розмірі 1 107 030,62 грн був повернутий стягувачеві на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», тому відповідно до положень частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець мав право стягнути з нього виконавчий збір у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала          стягненню, як помилково зазначено у постанові державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області             від 26 травня 2016 року.
 
Заперечень на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого           2015 року частково задоволено позов ПАТ «Банк Форум» та стягнуто                    з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором   від 08 серпня 2008 року у загальному розмірі 100 160,51 грн. 
У задоволенні інших вимог ПАТ «Банк Форум» відмовлено.
 
Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 06 травня 2015 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого               2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у загальному розмірі 1 107 030,62 грн. 
 
25 травня 2015 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 2/751/7/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь         ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у розмірі 1 107 030,62 грн.
 
Постановою державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 03 червня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 25 травня 2015 року № 2/751/7/15.
 
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня               2016 року у зв`язку з відступленням права вимоги здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Банк Форум» на ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2008 року у розмірі 1 107 030,62 грн.
 
18 травня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_3 головним державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції виконавчий лист від 25 травня 2015 року № 2/751/7/15 повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Постановою державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26 травня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області              від 12 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 110 703,06 грн, що складає 10 відсотків суми, яка підлягала стягненню на підставі виконавчого листа від 25 травня 2015 року                             № 2/751/7/15.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суд апеляційного суду не відповідає.
 
За приписами статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
 
Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду,               який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України 2004 року).
 
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України 2004 року, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.
 
За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України 2004 року).
 
Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.
 
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». 
 
Згідно із частиною другою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
 
Пунктом 10 Розділу XIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» встановлено, що скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.
 
Враховуючи, що заявником оскаржується постанова державного виконавця, винесена у процесі примусового виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2015 року, та скаргу подано у серпні 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», то справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
 
У частині другій статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Частиною першою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження»              (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що кошти виконавчого провадження, зокрема, складаються з коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону.
 
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. 
 
З указаного вбачається, що державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області правильно визначено виконавчий збір у розмірі 110 703,06 грн, що складає10 відсотків суми, що підлягає стягненню, оскільки на виконанні державного виконавця перебувало рішення майнового характеру про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 107 030,62 грн.
 
Твердження заявника, що частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено виключення із загального правила у випадку самостійного виконання боржником рішення після початку примусового виконання, є помилковим, оскільки вказана норма закону викладена у межах одного абзацу, тому зміст третього речення у цьому абзаці застосовується з урахуванням змісту попередніх речень та не містить будь-яких виключень із правил визначення розміру виконавчого збору, встановлених статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження».
 
З указаного вбачається, що доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і на законність судових рішень не впливають.
 
Оскільки підставою для оскарження постанови державного виконавця Новозаводського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Зуєнко Н. І. від 26 травня 2016 року було неправильне визначення виконавчого збору, то суд касаційної інстанції не дає оцінки іншим обставинам цієї справи.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З урахуванням вказаного, оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня          2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області                           від 02 листопада 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович