ПОСТАНОВА
Іменем України

22 серпня 2019 року 
Київ
справа №812/2468/14
адміністративне провадження №К/9901/5523/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні  касаційну скаргу  Державної податкової інспекції у  м. Сєверодонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області на постанову  Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року (суддя Смішлива Т.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року (колегія у складі суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., Сухарька М.Г.)  у справі № 812/2468/14 за позовом  Відкритого акціонерного товариства «Сєверодонецький приладобудівний завод» до Державної податкової інспекції у  м. Сєверодонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Сєверодонецький приладобудівний завод» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у  м. Сєверодонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області (надалі відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що постановою Господарського суду Луганської області від 30 січня 2014 ВАТ «Сєверодонецький приладобудівний завод» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. При винесенні податкового повідомлення-рішення відповідач не врахував даний факт, а також положення частини 1 статті  38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якими заборонено нарахування додаткових зобов`язань зі сплати податків з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Крім того, зазначив, що відповідач не прийняв до уваги той факт, що на час проведення перевірки позивач був користувачем лише однієї земельної ділянки площею 0,4412 га. 
Постановою  Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення податкового органу від 4 квітня 2014 року № 000612201 в частині нарахування Товариству штрафних санкцій у сумі 23 917,12 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.
Задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанцій, виходив з того, що оскільки постановою господарського суду Луганської області Товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, у відповідача відсутні підстави для нарахування позивачу штрафних санкцій за заниження грошових зобов`язань з земельного податку у розмірі 23 917,12 грн, а тому правомірно задоволено позов в цій частині.
Не погодившись з рішенням судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та  апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Доводи касаційної скарги повністю повторюють доводи апеляційної скарги.
Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом Державної податкової інспекції в Сєверодонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області № 205-п від 13 березня 2014 року призначено проведення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства, у зв`язку з ліквідацією останнього, за період з 1 січня 2011 року по 14 березня 2014 року. За результатами вказаної перевірки складено акт від 26 березня 2014 року № 471/12-14-22-01/05744350.
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України, а саме неврахування нової нормативної оцінки землі при визначенні земельного податку, що призвело до заниження земельного податку за період з 1 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року на суму 30 615,68 грн, за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року на суму 54 980,36 грн, за 2013 рік на суму 54 980,36 грн та у січні 2014 року на суму 4 581,70 грн. 
На вказаний акт перевірки Товариством подано заперечення. Під час розгляду вказаних заперечень податковим органом виявлено помилки у розрахунку площі, яка перебувала у користуванні Товариства. У зв`язку з цим встановлено, що заниження земельного податку становить за період з 1 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року на суму 27 959,24 грн, за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року на суму 49 667,43 грн, за 2013 рік на суму 24 956,28 грн та завищення земельного податку у січні 2014 року на суму 6 914,47 грн, а всього заниження податку на загальну суму 95 668,48 грн. 
На підставі акта перевірки та за результатами розгляду заперечень на акт перевірки 4 квітня 2014 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000612201 про збільшення Товариству грошового зобов`язання з земельного податку на суму 119 585,60 грн, у тому числі за основним платежем у сумі 95 668,48 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 23 917,12 грн.
Спірним питанням даної справи є можливість нарахування саме штрафних санкцій, визначених податковим органом в податковому повідомленні-рішенні.
Судами попередніх інстанцій встановлено та не поставлено під сумнів доводами касаційної скарги, що відповідно до ухвали Господарського суду Луганської області від 12 травня 2003 року порушено провадження у справі № 10/110б про банкрутство Товариства.
Постановою Господарського суду Луганської області від 30 січня 2014 року Товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 
Пунктом 1-1 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 4212-VI від 22 грудня 2011 року передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.
Так як провадження у справі про банкрутство Товариства порушено до набрання чинності Законом № 4212 від 22 грудня 2011 року, то до спірних правовідносин необхідно застосовувати редакцію Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинну до 19 січня 2013 року.
Згідно статті 23 вказаного Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: 
підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; 
строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута та зобов`язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав; 
припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; 
відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; 
укладення угод, пов`язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом; 
скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; 
вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; 
виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом.
Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідно до змісту наведеної норми нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов`язаннями (в тому числі податковими), строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено. 
Згідно з ч. 1  ст. 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.  341,  345,  349,  350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у  м. Сєверодонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області залишити без задоволення.
2. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі № 812/2468/14 залишити в силі.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду