ПОСТАНОВА
Іменем України

04 липня 2019 року 
Київ
справа №825/3879/14
адміністративне провадження №К/9901/67866/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова  В.  М.,
суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року (суддя Заяць О.В.) та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року (судді Вівдиченко Т.Р., Кучма А.Ю., Чаку Є.В.) у справі №825/3879/14 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, 

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Чернігівської області (далі -відповідач) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу. 
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідач незаконно звільнив його із займаної посади у зв`язку із припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України на підставах, передбачених Законом України «Про очищення влади».
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від               08 листопада 2018 року, позов залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, далі - КАС України), у зв`язку з повторним неприбуттям позивача у судове засідання без поважних причин. 
Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, адвокат ОСОБА_1. - Авраменко Геннадій Миколайович звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач скористався своїм правом та надіслав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. 
Суддя Верховного Суду Желтобрюх І.Л. ухвалою від 21 грудня 2018 року відкрила провадження у справі за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_1. - Авраменка Геннадія Миколайовича .
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження від 11 червня 2019 року                      № 690/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року №  14), визначено новий склад суду: Соколов В.М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач повторно не прибув у судові засідання, причини неприбуття суду не повідомив, а також заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Зазначена позиція підтримана Шостим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.
Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій і вважає їх такими, що зроблені з дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до статті 33 КАС України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, тут і надалі - у редакції Закону №2453-VI) судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі, з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації. Повідомлення шляхом надсилання тексту повістки здійснюється за тими самими правилами, що і повідомлення шляхом надсилання повістки, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Вручення повістки за правилами статті 35 КАС України у редакції Закону №2453-VI здійснюється під розписку. Особа, яка вручає повістку, зобов`язана повернути до адміністративного суду розписку адресата про одержання повістки, яка приєднується до справи.
Частиною одинадцятою статті 35 КАС України у редакції Закону №2453-VI передбачено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року відкрито провадження у адміністративній справі №825/3879/14 та призначено її розгляд на 22 грудня              2014 року.
Чернігівський окружний адміністративний суд 11 грудня 2014 року рекомендованим листом з позначкою «судова повістка» направив позивачу за вказаною ним адресою ухвалу від 11 грудня 2014 року про відкриття провадження та повістку про виклик у судове засідання на 22 грудня 2014 року на 13.30 год.
Поштове відправлення повернуто відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання поштового відправлення».
У зв`язку із неявкою позивача у судове засідання 22 грудня 2014 року, розгляд справи відкладено на 13 січня 2015 року на 13.30 год.
22 грудня 2014 року рекомендованим листом з позначкою «судова повістка» направлено позивачу повістку про виклик у судове засідання на 13 січня 2015 року на 13.30 год.
Вказане поштове відправлення повернуто відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання поштового відправлення».
13 січня 2015 року позивач в судове засідання повторно не з`явився, уповноваженого представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Тобто, з викладеного вбачається, що поштові відправлення про виклик у судові засідання не вручено ОСОБА_1 з причин, незалежних від суду, який у встановленому процесуальним законом порядку вчинив необхідні дії, спрямовані на повідомлення учасників процесу про дату, час і місце розгляду справи, адже отримання рекомендованих листів адресатом є поза межами судового контролю. Обов`язок суду «повідомити» полягає в тому, щоб інформувати учасника про судове засідання, а не забезпечити його участь.
За наведених обставин, у розумінні частини одинадцятої статті 35 КАС України у редакції Закону №2453-VI необхідно вважати, що такі повістки про виклик у судові засідання призначені на 22 грудня 2014 року о 13.30 год. та 13 січня 2015 року о     13.30 год. вручено позивачу належним чином.
Наслідки неприбуття в судове засідання особи, яка бере участь у справі визначено статтею 128 КАС України у редакції Закону №2453-VI. Так, частиною третьою цієї статті передбачено, що у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті     155 КАС України у редакції Закону №2453-VI правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до частини другої статті 49 КАС України у редакції Закону №2453-VI особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Матеріали справи не містять повідомлення від позивача про неможливість прибуття у судові засідання призначені на 22 грудня 2014 року та 13 січня 2015 року з поважних причин, заяви про розгляд справи за відсутності позивача чи відкладення її розгляду.
У розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Тому, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.
Таким чином, за матеріалами справи встановлено, що позивач був належним чином повідомлений судом про призначення судового засідання як на 22 грудня 2014 року, так і на 13 січня 2015 року, двічі (повторно після відкладення розгляду справи) не прибув у судове засідання без повідомлення поважних причин неявки та заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування визначеного частиною третьою статті 128 та пунктом 4 частини першої статті 155 КАС України правового наслідку неявки позивача у судове засідання - залишення позову без розгляду.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року по справі             №17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.   
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №820/1893/17.    
Що стосується посилань ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що оскільки у позовній заяві позивачем було зазначено номер телефону, то суд першої інстанції мав викликати його в судове засідання шляхом направлення тексту судового повідомлення або оповістивши його телефонограмою чи опублікування у друкованому засобі масової інформації, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що повідомлення осіб які приймають участь у справі та не є суб`єктами владних повноважень, шляхом направлення телефонограм не передбачено нормами КАС України у тому числі статтею 38 КАС України у редакції Закону №2453-VI. Суд повинен повідомляти сторін по справі про час та місце розгляду справи в порядку передбаченому нормами КАС України, а саме Главою 3.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року та ухвала Чернігівського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, судами не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями    3,    341,    343,    349,    350,    355,    356,    359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Авраменка Геннадія Миколайовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі №825/3879/14 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і  оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду