Постанова
Іменем  України
 
24 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 344/6595/14-ц
 
провадження № 61-29767 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,                Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
представник позивача - Мусієнко Мар`яна Богданівна,
відповідачі -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року у складі судді Польської М. В. та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року у складі колегії суддів:       Горейко М. Д., Проскурніцького П. І., Васильковського В. М., 
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі -             ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 ,               ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором від 15 липня 2008 року                  у розмірі 1 048 058 грн. 27 коп.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                   від 25 травня 2015 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду. 
Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у судові засідання на 02 квітня 2015 року та 25 травня 2015 року представник банку повторно не з`явився, банк про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня                    2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25 травня 2015 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив позов без розгляду, так як належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи уповноважений представник банку повторно без поважних причин не з`явився в судове засідання міського суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк»           в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що 18 вересня 2014 року міським судом було отримано заяву-запит ПАТ «Дельта Банк», у прохальній частині якої було клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, що спростовує висновок суду першої інстанції про те, що банком не подано таке клопотання.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю «Про Консалтинг» (далі - ТОВ «Про Консалтинг»), уповноваженого на той час представляти інтереси позивача, про розгляд справи на 02 квітня 2015 року та 25 травня 2015 року, що утруднило представників банку отримати інформацію про рух судової справи та унеможливило їх прибуття на судові засідання.
Відзив на касаційну скаргу не надійшов
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                         і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                                     № 344/6595/14-ц з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.
2.                 Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 169 ЦПК України 2004 року суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених                               у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з частиною третьою статті 169 ЦПК України 2004 року у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що          ПАТ «Дельта Банк», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання, які відбувались 02 квітня 2015 року                           та 25 травня 2015 року, повторно не забезпечило явку уповноваженого представника та не повідомило про причину неявки до суду. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів про залишення позову ПАТ «Дельта Банк» без розгляду, а посилання касаційної скарги на заяву-запит про розгляд справи за відсутності представника банку                              є безпідставним, так як така заява-запит у матеріалах справи відсутня.
Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції не надсилалися процесуальні документи на адресу представника позивача - ТОВ «Про Консалтинг» на увагу не заслуговують, оскільки належні та допустимі докази того, що спірний кредитний договір на час розгляду справи судом першої інстанції обслуговувався юристами ТОВ «Про Консалтинг» в матеріалах справи відсутні.
Посилання в касаційній скарзі на те, що судом не визнана обов`язковою явка позивача суперечить положенням частини другої статті 77 ЦПК України, відповідно до якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 
Разом з тим особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 207 ЦПК України 2004 року).
Відповідно до частини третьої статті 332 ЦПК України 2004 року суд касаційної інстанції суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 169, 332, ЦПК України 2004 року, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                     від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
Г. В. Кривцова
 
Д. Д. Луспеник