ПОСТАНОВА
Іменем України

31 липня 2019 року 
Київ

справа №820/11676/15
адміністративне провадження №К/9901/12777/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної поліції в Харківській області, про поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року, прийняту в складі головуючого судді - Спірідонова М.О., та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого - Лях О.П., суддів - Яковенка М.М., Старосуда М.І., 
у с т а н о в и в : 
І. Короткий зміст позовних вимог 
1. У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив: 
- визнати незаконним його звільнення згідно з пунктами 10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, (далі - Положення №114) з        06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів), скасувати наказ про звільнення від 05 листопада 2015 року №594 о/с;
- поновити його на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м.Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області або на рівнозначній посаді;
- стягнути з відповідачів грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з                06 листопада 2015 року по день поновлення на посаді;
- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області оформити трудову книжку відповідно до порядку ведення трудових книжок працівників та після належного оформлення видати позивачеві;
- зобов`язати відповідачів провести позивачеві перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 12 травня 2007 року по 06 листопада 2015 року з урахуванням щомісячної премії, додаткової надбавки за роз`їзний характер роботи у розмірі 10% посадового окладу, доплати за службу в нічний час у розмірі                     35% посадового окладу, компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги для оздоровлення з урахуванням фактично виплаченого грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідачів негайно виконати постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині виплати грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць.
2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував незаконністю його звільнення та недоплатою належних йому сум грошового забезпечення, що призвело до порушення його трудових прав.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня            2016 року позов задоволено частково. Скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 05 листопада             2015 року №594 о/с. Поновлено ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м.Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області. Постанову суду в частині поновлення позивача на посаді звернуто до негайного виконання. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
4. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем порушені права ОСОБА_1 щодо звільнення його зі служби, тому оспорюваний наказ від 05 листопада 2015 року №594 о/с є протиправним і підлягає скасуванню з поновленням позивача на займаній посаді. Підстав для задоволення іншої частини позовних вимог суд першої інстанції не встановив. 
5. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року (з урахуванням ухвали від 21 листопада 2016 року про виправлення описки) постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято в цій частині нову постанову про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 2364 грн 57 коп. Постанову суду в частині стягнення грошового забезпечення за один місяць допущено до негайного виконання. У іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
6.  ОСОБА_1 , частково не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року в частині відмови в задоволенні його позовних вимог і прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Також позивач просить змінити постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року в частині визначення розміру стягнутого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 2364 грн 57 коп. на 34972 грн 16 коп.
7. ОСОБА_1 посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення зазначеної частини позовних вимог. 
IV. Позиція інших учасників справи
8. Відповідачі та треті особи правом на подання заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не скористалися. 
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
10. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції.
11. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
12. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
13. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 31 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
14. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05 червня 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Радишевська О.Р., Уханенко С.А.
15. Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 12 червня 2019 року касаційну скаргу прийнято до провадження.
16. Ухвалою касаційного суду від 29 липня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 31 липня 2019 року. 
VI. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
17.  ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з квітня 2007 року, з 26 червня 2013 року займав посаду - дільничний інспектор міліції СДІМ відділу міліції (м.Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.
18. У період з 23 грудня 2014 року по 27 листопада 2015 року позивач перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 5 років. 
19. Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 05 листопада 2015 року №594 о/с «По особовому складу» дільничного інспектора міліції СДІМ відділу міліції (м.Люботин) Харківського районного відділу (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил за підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів) Положення №114.
VІІ. Джерела права й акти їх застосування
20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення №114, покладеного в основу оспорюваного наказу про звільнення позивача зі служби, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
22. 02 липня 2015 року прийнято Закон №580-VIІI.
23. Відповідно до пункту 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIІI, останній набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
24. Закон №580-VIІI опубліковано в газеті «Голос України» 06 серпня 2015 року, відтак він набрав чинності з 07 листопада 2015 року, а пункти 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу    XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону набрали чинності з 07 серпня 2015 року.
25. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, та створено новий орган - Головне управління Національної поліції в Харківській області.
26. Відповідно до пунктів 8, 9, 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. 
27. Згідно з пунктом 10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
28. Відповідно до пункту 24 Положення №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків.
29. Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, (далі - Порядок №100) у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. 
30. Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку №100 якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, згідно з яким в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
VІІІ. Позиція Верховного Суду
31. Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на       підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
32. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
33. Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність оспорюваного наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 05 листопада 2015 року №594 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби та наявність підстав для його скасування з поновленням позивача на роботі.
34. Як правильно встановлено апеляційним судом, позивач у період з 23 грудня        2014 року по 27 листопада 2015 року перебував у відпустці по догляду за дитиною без збереження заробітної плати, тому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з 28 листопада 2015 року, тобто з наступного дня після закінчення відпустки по догляду за дитиною і по день фактичного поновлення позивача на посаді - 06 червня 2016 року, про що свідчить наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 07 червня 2016 року №15 о/с. 
35. Під час розрахунку суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд апеляційної інстанції правильно застосував положення Порядку №100, взявши до уваги грошове забезпечення, яке ОСОБА_1 отримував за займаною посадою у      2014 році - до виходу у відпустку по догляду за дитиною.
36. Позивач у касаційній скарзі посилається на помилковість розрахунку суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, вказуючи на необхідність врахування під час такого розрахунку положень Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» від                  20 травня 2009 року №482, взявши посадовий оклад у розмірі мінімальної заробітної плати станом на грудень 2015 року - 1378 грн, а не встановлений відповідачем посадовий оклад у розмірі 650 грн, а також включивши до розрахунку надбавки, які відповідач неправомірно не призначив.  
37. Такі доводи ОСОБА_1 Верховний Суд уважає необґрунтованими, оскільки при розрахунку суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд має виходити із установленого позивачеві грошового забезпечення за відповідною посадою. Суд апеляційної інстанції правильно виходив саме із призначеного позивачеві грошового забезпечення. 
38. Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області оформити трудову книжку відповідно до порядку ведення трудових книжок працівників та після належного оформлення видати позивачеві є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів того, що відповідач не здійснив належного оформлення трудової книжки, та що позивачеві було відмовлено у належному оформленні трудової книжки, як і в ознайомленні з матеріалами особової справи.
39. Питання грошового забезпечення працівників органів внутрішніх справ на час спірних правовідносин врегульовано спеціальним законодавством, зокрема Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294 (далі - Постанова №1294) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою         наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року №499,          (далі - Інструкція №499). 
40. Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.
41. Підставою для виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.
42. Відповідно до приписів статті 22 Закону України «Про міліцію» та пункту                    21 Положення №114 для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.
43. Оплата праці в понадурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства в строгій згідності з табелями робочого часу, які складаються начальником відповідного відділу та затверджуються начальником установи.
44. Організаційно-правові основи переведення особового складу на посилений варіант оперативно-службової діяльності, організація управління, особливості діяльності особового складу органів та підрозділів Міністерства внутрішніх справ України в умовах посиленого варіанту оперативно-службової діяльності до 22 січня 2013 року були визначені Інструкцією про порядок переведення особового складу органів і підрозділів Міністерства внутрішніх справ України на посилений варіант оперативно-службової діяльності, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2006 року №291, а з 22 січня 2013 року - Інстукцією про порядок переведення органів і підрозділів системи Міністерства внутрішніх справ України на посилений варіант оперативно-службової діяльності, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03 грудня 2012 року №1111.
45. Пунктом 4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 грудня 1991 року №552, було передбачено, що чисельність сил, що здійснюються до залучення посиленого варіанту, може бути збільшена за рахунок тимчасової відміни працівникам вихідних днів та виклику їх із відпусток, припинення відряджень або відкликання з них працівників, установлення для особового складу 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня.
46. Служба осіб рядового і начальницького складу в дні щотижневого відпочинку (за винятком тих осіб, які несуть службу за затвердженими в установленому порядку графіками змінності служби) та святкові дні, може компенсуватися за їх згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі в подвійному розмірі виходячи з посадового окладу й окладу за спеціальним званням.
47. Підставою для залучення осіб рядового і начальницького складу до понаднормової служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: письмові накази керівників органів і установ; графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів і установ.
48. Дослідивши особові картки позивача за період з 2009 року по 2014 рік, суд апеляційної інстанції встановив, що вони не містять відомостей про накази щодо встановлення позивачеві додаткових надбавок, крім надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, призначеної з 17 лютого 2009 року на підставі наказу від 17 лютого 2009 року №25 о/с - з дати перебування на службі дільничого інспектора міліції СДІМ Пісочинського СВМ Харківського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області. Грошове забезпечення ОСОБА_1 виплачувалося в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків. 
49. Також апеляційний суд з`ясував, що наказами Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ОСОБА_1 згідно зі статтею              147 Кримінально-процесуального кодексу України було усунено від виконання службових обов`язків за займаною посадою на час досудового слідства: наказом        від 11 серпня 2010 року №121 о/с - з 11 серпня 2010 року; наказом від 10 липня         2012 року №126 о/с - з 10 липня 2012 року; наказом від 26 червня 2013 року         №228 о/с - з 26 червня 2013 року. Позивач на час відсторонення від обов`язків дільничного інспектора залучався до виконання інших обов`язків працівника міліції, в тому числі для чергування з охорони громадського порядку та отримував у відповідний період грошове забезпечення виходячи з посадового окладу та інших складових.
50. Суд апеляційної інстанції правильно звернув увагу на те, що у період з 23 грудня 2014 року по 27 листопада 2015 року позивач перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 5 років без збереження заробітної плати.
51. Постановою №1294 та Інструкцією №499 керівникам органів внутрішніх справ надано право здійснювати преміювання осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення й надавати особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі.
52. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що заявляючи позовні вимоги про стягнення додаткових видів грошового забезпечення позивачем не надано належного розрахунку в підтвердження своїх вимог, а також за встановленими судами попередніх інстанцій обставинами слідує, що ОСОБА_1 не доведено того, що він звертався до відповідача з відповідними заявами про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення, компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні тощо. 
53. З огляду на встановлені у справі обставини і правове регулювання спірних правовідносин Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 12 травня 2007 року по 06 листопада 2015 року. 
54. Доводи касаційної скарги наведених висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів. Також у касаційній скарзі позивач вказує про обставини та мотиви, на які не посилався при розгляді справи судами попередніх інстанцій.  
55. Верховний Суд звертає увагу на те, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а також у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
56. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без  змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
57. За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року в не скасованій частині та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада         2016 року - без змін.
IХ. Судові витрати
58. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року в не скасованій частині та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі №820/11676/15 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                           О. Р. Радишевська
                                                                                                    С. А. Уханенко