ПОСТАНОВА
Іменем України

24 липня 2019 року 
Київ
справа №820/6381/15
касаційне провадження №К/9901/6431/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                   Єзерова А.А., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 (головуючий суддя: Бегунець А.О., судді: Старостіна В.В.,       Рєзнікової С.С.) у справі №820/6381/15 за позовом ОСОБА_1 до Люботинської міської ради, Харківської обласної ради, Харківської обласної державної адміністрації, третя особа       Харківська районна рада Харківської області про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
22.06.2015 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської обласної ради, Люботинської міської ради, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:
зобов`язати Харківську обласну раду (1-й Відповідач), Люботинську міську раду (2-й Відповідач) виконати (реалізувати) в повному обсязі вимоги рішення Харківської обласної ради народних депутатів від 20.01.1992 "Про віднесення міста Люботин Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування", прийнятого на підставі Рішення Люботинської міської ради народних депутатів Харківського району від 26.09.1991 "Про призначення міського референдуму 01 грудня 1991р. щодо отримання містом Люботин статусу міста обласного підпорядкування", Протоколу від 01.12.1991 Люботинської міської комісії з місцевого референдуму про результати підрахунку голосів по м. Люботин, Рішень Харківської районної ради народних депутатів VIII сесії XXI скликання від 28.01.1992 "Про затвердження меж територій базових рад народних депутатів та хід земельної реформи в районі з додатками 1, 2 та 3, рішення "Про віднесення міста Люботин категорії міст обласного підпорядкування";
зобов`язати виконати (реалізувати) вимоги Постанови Верховної Ради України від 03.02.1993 за №2992-ХІІ "Про віднесення міста Люботин Харківського району Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування";
зобов`язати реалізувати рішення Люботинської міської ради від 16.07.2004 "Про затвердження меж міста Люботин з доповненнями та передачу матеріалів на розгляд Харківської обласної ради";
визнати, що Верховна Рада України Постановою від 03.02.1993 за № 2982- ХІІ "Про внесення міста Люботин Харківського району Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування" фактично віднесла місто Люботин у складі всіх населених пунктів Люботинської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області, визначеної рішеннями Харківської районної ради народних депутатів від 28.01.1992 "Про затвердження меж територій базових Рад народних депутатів та хід земельної реформи в районі", рішення "Про віднесення міста Люботин до категорії міст обласного підпорядкування" та скорегованих, уточнених в 2004 році "Проектом землеустрою щодо встановлення меж міста Люботин Харківської області", загальною площею 10157 га, який затверджено Рішенням Люботинської міської ради від 16.07.2004 року "Про затвердження меж міста Люботин з доповненнями та передачу матеріалів на розгляд Харківської обласної ради".
В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі Постанови Верховної Ради України № 2982-ХІІ від 03.02.1993 місто Люботин Харківського району Харківської області віднесено до категорії міст обласного підпорядкування, тобто утворено нову адміністративну одиницю - місто Люботин Харківської області в існуючих межах території Люботинської міської ради, площею 10383 га, яка була раніше, в передбаченому законами України порядку, визначена та затверджена рішенням Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області від 28.01.1992 "Про затвердження меж територій базових Рад народних депутатів та хід земельної реформи в районі" з додатками та рішенням Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області від 28.01.1992 "Про віднесення міста Люботин до категорії міст обласного підпорядкування".
Позивач стверджує, що Люботинській міській раді, крім міста Люботин, підпорядковані чотири населені пункти, зокрема - селища Байрак, Караван, Коваленки, а також село Смородське, які пов`язані єдиними комунікаціями, на території міста обласного підпорядкування одночасно проживають горожани - 24031 осіб та селяни - 2774 осіб. 
Зазначив, що місто Люботин Харківської області як місто обласного підпорядкування в адміністративно-територіальному плані фактично залишилось у вигляді, яке мало у складі Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області, будучи містом районного підпорядкування.
Невизначення  меж та території адміністративного устрою міста Люботин позбавляє громаду права скористатися законом України "Про добровільне об`єднання територіальних громад", в якому вказано, що однією з умов здійснення такого об`єднання є встановлення меж об`єднаної територіальної громади по зовнішніх межах юрисдикції рад територіальних громад, що об`єднуються.
Стверджував, що згідно з пояснювальною запискою до проекту землеустрою щодо встановлення меж міста Люботина Харківської області в межі Люботинської міської ради входять землі населених пунктів, площею 3113 га, і землі за межами населених пунктів, площею 7044 га. На території міської ради відсутня державна адміністрація, а розпорядження землями державної власності за межами населених пунктів відповідно до Перехідних положень Земельного кодексу України виконують відповідні державні адміністрації. Такою адміністрацією на території Люботинської міської ради є обласна адміністрація. Крім того, у зв`язку з неузгодженістю меж міста Люботин Харківської області, виникають суперечливі питання визначення повноважень, компетенції щодо розпорядження відповідними земельними ділянками на території міської ради, отримання обов`язкових платежів до місцевого бюджету, задоволення потреб міста у соціально - економічному розвитку території та її інфраструктури, що позбавляє позивача як члена Люботинської міської громади реалізувати свої права.
В той же час в обов`язки обласної державної адміністрації не входить розпорядження землями державної власності на території Люботинської міської ради, а тому виникла ситуація, коли землями площею близько 7000 га немає кому розпоряджатись і контролювати їх використання. Проектом землеустрою запропоновано площу міста Люботин збільшити за рахунок земель Люботинської міської ради, внаслідок чого площа становитиме 10157 га, яка складається із: земель населених пунктів Люботин, Коваленки, Караван, Смородське і Байрак, площею 3113 га; земель лісового фонду, площею 2400 га; земель водного фонду, площею 200 га; земель промисловості і транспорту, площею 260 га; земель сільськогосподарського призначення, площею 4184 га.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду від 02.03.2016 скасовано рішення судів попередніх інстанцій, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 позовні вимоги ОСОБА_1 з урахуванням уточнених, задоволені:
зобов`язано Люботинську міську раду, Харківську обласну раду, вчинити дії по виконанню Постанови Верховної Ради України від 03.02.1993 за №2992-ХІІ "Про віднесення міста Люботин Харківського району Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування", згідно до якої фактично віднесено місто Люботин, у складі всіх населених пунктів Люботинської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування в межах базової території Люботинської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області, визначеної рішенням Харківської районної ради народних депутатів від 28.01.1992 "Про затвердження меж територій базових Рад народних депутатів та хід земельної реформи в районі", рішенням "Про віднесення міста Люботин до категорій міст обласного підпорядкування" та скорегованних, уточнених в 2004 році "Проектом землеустрою щодо встановлення меж міста Люботин Харківської області", загальною площею 10157 га, який затверджено рішенням Люботинської міської ради від 16.07.2004 "Про затвердження меж міста Люботин з доповненнями та передачу матеріалів на розгляд Харківської обласної ради".
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.05.2016 в якості третьої особи   залучено Харківську районну раду Харківської області.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.06.2016 в якості співвідповідача залучено Харківську обласну державну адміністрацію (3-й Відповідач).
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 апеляційну скаргу Харківської обласної ради задоволено частково, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 скасовано, прийнято  нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: 
зобов`язано  Люботинську міську раду вчинити дії щодо подальшого визначення меж та територій адміністративного устрою міста Люботина передбаченого чинним законодавством.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1  подав касаційну скаргу, у якій просив Верховний Суд скасувати  судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог касаційної скарги вказав на неповне з`ясування судом апеляційної інстанції обставини справи, що призвело до скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Крім того, покликався на  помилковість висновків суду апеляційної інстанції щодо необхідності врахування на стадії затвердження проекту землеустрою рішення органу місцевого самоврядування, прийнятого з питань надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.08.2016  відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016. 
На адресу Вищого адміністративного суду України від Харківської обласної ради  надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, у яких відповідач з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Люботинська міська рада у письмових поясненнях зазначила, що незважаючи на Постанову Верховної Ради України від 03.02.1993 місто Люботин в адміністративно-територіальному плані фактично залишилося у вигляді, яке мало до прийняття Постанови Верховної Ради - у складі Харківського району Харківської області. 
Враховуючи наведене, Люботинська міська рада підтримує позицію позивача ОСОБА_1 , викладену в касаційній скарзі на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 по справі № 820/6381/15.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.
Відповідно до підпункту. 4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
В порядку ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), п. 15 Перехідних положень КАС України за результатами автоматизованого розподілу від 14.06.2019 визначений склад суду.
Верховний Суд у складі судді Касаційного       адміністративного суду ухвалою від 22.07.2019 прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до ст. 345 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог ст. 341 КАС України з`ясував повноту встановлення судами  фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та встановив таке.
Судами попередніх інстанцій у межах спірних правовідносин встановлено, що 26.09.1991 рішенням Люботинської міської ради народних депутатів Харківського району Харківської області "Про призначення міського референдуму 01 грудня 1991 року" призначено референдум про з`ясування думки громадськості з питання про віднесення міста Люботин до категорій міст обласного підпорядкування та виведення його з адміністративного підпорядкування Харківської районної ради народних депутатів. За результатами місцевого референдуму вирішено звернутись до  Харківської районної ради народних депутатів з пропозицією розглянути питання на сесії районної ради та подальшим зверненням до  Харківської обласної ради народних депутатів.
Рішенням Харківської районної ради народних депутатів Харківської області від 28.01.1992 вирішено підтримати рішення Люботинської міської ради народних депутатів та жителів міста Люботин, населених пунктів цієї ради про віднесення міста Люботин до категорій міст обласного підпорядкування та виведення Люботинської міської ради з адміністративного підпорядкування Харківської районної ради народних депутатів. 
Рішенням Харківської обласної ради народних депутатів Х сесії ХХІ скликання від 20.10.1992 затверджено рішення Харківської районної ради народних депутатів Харківської області від 28.01.1992 та було вирішено порушити клопотання перед Верховною Радою України про віднесення міста Люботин Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування.
Постановою Верховної Ради України від 03.02.1993 за №2982-ХІІ віднесено місто Люботин Харківського району Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірну бездіяльність  1-го та 2-го Відповідачів, яка полягає у відсутності будь-яких дій, щодо визначення та затвердження чітких меж міста Люботина, а також недотримання суб`єктами владних повноважень вимог законів щодо захисту охоронюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, у тому числі їх протиправну бездіяльність щодо невиконання вимог Постанови Верховної ради України від 03.02.1993 року "Про віднесення міста Люботин Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування".
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в лише в частині бездіяльності Люботинської міської ради по визначенню меж та територій адміністративного устрою міста Люботина оскільки  Харківською обласною радою народних депутатів було фактично виконано зобов`язання в межах компетенції, визначеної положеннями ст. 52 Закону України "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", в редакції, яка діяла у 1992р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
В межах наявних повноважень 1-м Відповідачем було прийнято рішення від 20.10.1992 про затвердження рішення Харківської районної ради народних депутатів Харківської області від 28.01.1992 та було вирішено порушити клопотання перед Верховною Радою України про віднесення міста Люботин Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування. 
З урахуванням зазначеного рішення була прийнята Постанова Верховної Ради України від 03.02.1993 за №2982-ХІІ про віднесення міста Люботин Харківського району Харківської області до категорії міст обласного підпорядкування.
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що згідно із пунктом  6) статті  108 Конституції Української Радянської Соціалістичної Республіки в редакції, яка діяла станом на 1993 рік (від 20.04.1978 року), до повноважень Президії Верховної Ради  Української РСР у тому числі (…) відносилось встановлення  і зміна меж і районний поділ областей;  встановлення  підпорядкованості міст… 
В контексті вимог частин 15, 16 статті 52 Закону "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" від 07.12.1990  N 533-XII в редакції станом на 03.02.1993, обласна Рада розглядає і вирішує питання адміністративно-територіального поділу: віднесення населених пунктів до  категорії  селищ  міського типу;  утворення  сільрад, перенесення їх центрів, найменування і перейменування сільрад; уточнення найменувань селищ міського типу і сільських населених пунктів; зміна меж районів, селищ міського типу, сільрад; об`єднання сільських населених пунктів; затвердження подань до Верховної Ради України та її Президії з питань адміністративно-територіального поділу відповідно до законодавства. 
За такого правого регулювання, 1-й Відповідач, прийнявши рішення від 20.10.1992, виконав передбачені чинним законодавством обов`язки станом на  1993 рік.
У відповіді Голови Комітету Верховної ради України з питань державного будівництва та місцевого самоврядування від 26.11.2014 № 04-16/14-4370 зазначено, що Постановою ВРУ не вирішувалось питання зміни меж міста Люботин, а лише вирішено питання про віднесення населеного пункту до категорії міст обласного підпорядкування (а.с. 37). 
Таким чином, на момент звернення Позивача до суду в червні 2015 року питання меж міста Люботин, в контексті предмету спору, Постановою  Верховної Ради України від 03.02.1993 за №2982-ХІІ не вирішувалось, що в свою чергу послугувало підставою звернення до суду. 
Згідно із пунктом 29 статті 85 Конституції України (у редакції зі змінами та доповненнями) до повноважень Верховної Ради України, у тому числі належить утворення і ліквідація районів, встановлення і зміна меж районів і міст, віднесення населених пунктів до категорії міст, найменування і перейменування населених пунктів і районів. 
Тотожна норма закріплена в пункті  г) частини 1 статті 6 Земельного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст.
За такого правового регулювання зміна законодавства фактично не змінила права та обов`язки відповідачів. 
Статтею 173 Земельного кодексу України передбачено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.
Відповідно до статті 174 Земельного кодексу України, рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міської рад.
Статтею 46 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що для встановлення або зміни меж адміністративно-територіальних утворень розробляються проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж відповідних адміністративно-територіальних утворень. Проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних утворень розробляються для створення повноцінного життєвого середовища та створення сприятливих умов їх територіального розвитку, забезпечення ефективного використання потенціалу територій із збереженням їх природних ландшафтів та історико-культурної цінності, з урахуванням інтересів власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, і затвердженої містобудівної документації.
Проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць включає: а) пояснювальну записку; б) завдання на виконання робіт; в) рішення про розроблення проекту землеустрою щодо встановлення або зміни меж адміністративно-територіальних одиниць; г) посвідчені в установленому порядку копії генерального плану населеного пункту, рішень про його затвердження (у разі зміни меж населеного пункту); ґ) викопіювання із схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці (утворення), а у разі її відсутності - викопіювання із проекту формування територій сільських, селищних рад; д) викопіювання із кадастрових карт (планів) з відображенням існуючих (за їх наявності) та проектних меж адміністративно-територіальної одиниці; е) експлікація земель в існуючих (за їх наявності) та проектних межах адміністративно-територіальної одиниці; є) опис меж адміністративно-територіальних одиниць; ж) матеріали погодження проекту; з) матеріали виносу меж адміністративно-територіальних одиниць в натуру (на місцевість) з каталогом координат їх поворотних точок.
Проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці підлягає погодженню сільськими, селищними, міськими, районними радами, районними державними адміністраціями, за рахунок території яких планується здійснити розширення її меж. У разі розширення меж населеного пункту за рахунок території, яка не входить до складу відповідного району, або якщо районна рада не утворена, проект погоджується з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.
У разі встановлення меж міст проект також погоджується з Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласною радою.
Рішення про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальних одиниць є одночасно рішенням про затвердження проектів землеустрою щодо їх встановлення (зміни).
Проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць складається у паперовій та електронній (цифровій) формах.
Відомості про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальних одиниць вносяться до Державного земельного кадастру. Відомості про встановлені (змінені) межі адміністративно-територіальних одиниць зазначаються у витязі з Державного земельного кадастру, який безоплатно видається відповідній сільській, селищній, міській, районній, обласній раді.
Складовою частиною проекту землеустрою щодо встановлення і зміни меж населеного пункту є перелік земельних ділянок державної власності (із зазначенням їх кадастрових номерів, місцезнаходження, площі та цільового призначення), які переходять у комунальну власність відповідної територіальної громади.
В додатках до рішення Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області від 28.01.1992 "Про затвердження меж територій базових Рад народних депутатів та хід земельної реформи в районі" встановлено, що загальна площа, на яку розповсюджуються повноваження Люботинської міської ради, становить 10383 га.
16.07.2004 Люботинською міською радою прийнято рішення, яким затверджено межі міста Люботина з доповненнями та передано матеріали на розгляд Харківської обласної ради.
Згідно з пояснювальною запискою до проекту землеустрою щодо встановлення меж міста Люботина Харківської області в межі Люботинської міської ради входять землі населених пунктів, площею 3113 га, і землі за межами населених пунктів, площею 7044 га. 
Проектом землеустрою запропоновано площу міста Люботин збільшити за рахунок земель Люботинської міської ради, внаслідок чого площа становитиме 10157 га, яка скрадатиметься із: земель населених пунктів Люботин, Коваленки, Караван, Смородське і Байрак, площею 3113 га; земель лісового фонду, площею 2400 га; земель водного фонду, площею 200 га; земель промисловості і транспорту, площею 260 га; земель сільськогосподарського призначення, площею 4184 га.
Отже, з метою врегулювання суперечливих питань визначення повноважень, компетенції щодо розпорядження відповідними земельними ділянками на території міської ради у висновку по проекту землеустрою щодо встановлення меж міста Люботина Харківської області від 20.01.2005 пропонувалось включити в межі міста землі населених пунктів Люботин, Коваленки, Караван, Смородське і Байрак, земель лісового фонду, земель водного фонду, земель промисловості і транспорту, земель сільськогосподарського призначення, загальна площа яких складає 10157 га.
Рішенням Харківської районної ради Харківської області від 19.08.2005 відмовлено Люботинській міській раді в погодженні межі міста Люботин. 
В матеріалах справи та рішеннях судів попередніх інстанцій, відсутня  інформація про оскарження позивачем або другим відповідачем рішення Харківської районної ради Харківської області від 19.08.2005.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законів України щодо проведення робіт із землеустрою, пов`язаних із встановленням і зміною меж сіл, селищ, міст, районів" (на який посилається позивач) межі населених пунктів, не встановлені в натурі (на місцевості і на час набрання чинності цим Законом за проектами землеустрою щодо встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень, можуть бути встановлені без розроблення генеральних планів населених пунктів, однак у такому разі площа населених пунктів має відповідати тій, що зазначена у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, а у разі їх відсутності - у проектах формування територій сільських, селищних рад.
Отже, вказана норма надає право, а не обов`язок, встановлювати межі населеного пункту без попередньої розробки генерального плану, однак зазначає, що при ньому ці межі мають відповідати даним проектів формування меж або даним інших наявних землевпорядних або техніко-економічних документів. В даному випадку, цією нормою можуть скористатися адміністративно-територіальні утворення, яких влаштовує площа, визначена у проектах формування територій або інших землевпорядних документах, розроблених на певних етапах розвитку земельного законодавства. Однак, вказана норма не може бути застосована населеними пунктами, що мають на меті встановити межі, які будуть відрізнятися від тих, що містяться у вищезазначених документах або обліковуються за даними Державного земельного кадастру (п. 8 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-УІ, згідно з яким у разі якщо межі міст не встановлені відповідно до статей 174, 175, 176 Земельного кодексу України, визначення меж здійснюється з урахуванням меж населених пунктів, зазначених у Державному земельному кадастрі).
Зазначене свідчить, що законодавець надає право відповідним органам державної влади та місцевого самоврядування, уповноваженим вирішувати питання щодо розробки проектів землеустрою встановлення меж населених пунктів, приймати рішення щодо необхідності розробки генерального плану населеного пункту в залежності від їх намірів щодо встановлення певних меж.
Згідно зі статтею 46 Закону України "Про землеустрій" та статтею 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття рішень щодо розробки генеральних планів населених пунктів та проектів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населених пунктів належить до повноважень відповідних місцевих рад.
Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями відповідних територіальних громад. Згідно зі статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання у сфері регулювання земельних відносин. Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Розглядаючи цей спір суд апеляційної інстанції цілком слушно зазначив, що 28.05.2015 року Люботинською міською радою прийнято рішення № 221, яким надано дозвіл на розробку Генерального плану міста Люботин Харківської області.
На виконання вищенаведеного рішення 05.06.2015 між Виконавчим комітетом Люботинської міської ради та ДП "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Дміпромито" ім. Ю Білоконя" укладено договір підряду на виконання проектно - вишукувальних робіт № 1429-01-2015. Даних про те, що зазначені роботи виконані на момент прийняття рішень судами попередніх інстанцій   2-м Відповідачем не надавалось.
Відповідно до частині першої статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.
Згідно із позицією сторін та інформацією наявною в матеріалах справи, наразі місто Люботин Харківської області як місто обласного підпорядкування в адміністративно-територіальному плані фактично залишилось у вигляді, яке мало у складі Харківської районної Ради народних депутатів Харківської області, будучи містом районного підпорядкування.
Проте, згідно із інформацією наявною в рішеннях та додатках до рішень щодо призначення, проведення, реалізації  місцевого референдуму від 26.09.1991 жителі  населених пунктів Люботин, Коваленки, Караван, Смородське і Байрак приймали однакову участь у місцевому референдумі 01.12.1991, на якому було розглянуто питання щодо виведення міста з районного підпорядкування в місто обласного підпорядкування.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 02.03.2016 звернула увагу на висновок судів попередніх інстанцій щодо підпорядкування прилеглих до міста Люботин населених пунктів: селищ Байрак, Караван, Коваленки, села Смородське - Харківській районній раді Харківської області.
Верховний Суд наголошує, що за наявності суперечливої інформації та відсутності погодження із суміжними землекористувачами суд апеляційної  інстанції, врахував зазначені обставини разом із позицією закріпленою в ухвалі ВАСУ  від 02.03.2016, та цілком слушно зазначив, що суд не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування.
З урахуванням встановлених обставин, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що бездіяльність органу місцевого самоврядування, почалась значно раніше, ніж зазначено в ухвалі ВАСУ від 02.03.2016, оскільки з 1993 року відсутня об`єктивна інформація щодо дій Люботинської міської ради, спрямованих на визначення та затвердження чітких меж міста Люботина. Зазначена бездіяльність в значній мірі продовжується після 2015 року, про що свідчить позиція 2-го відповідача викладена в поясненнях на касаційну скаргу та відсутність інформації про розв`язання питань із суміжними землекористувачами.
При вирішенні питання щодо наявності або відсутності порушених прав позивача, з урахуванням предмету спору, Верховний Суд зазначає наступне. 
ОСОБА_1 , як член територіальної громади міста Люботин 22.06.2015  звернувся до суду з метою захисту прав  в контексті вимог Закону України від 05.02.2015 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (далі - Закон № 157),  в якому вказано, що однією з умов здійснення такого об`єднання є визначеність меж об`єднаної територіальної громади по зовнішніх межах юрисдикції рад територіальних громад, що об`єднуються. 
Отже в контексті вимог Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні,  "Про добровільне об`єднання територіальних громад", на права Позивача, як мешканця міста Люботин та члена відповідної територіальної громади, впливають умови здійснення об`єднання, визначеності меж об`єднаної територіальної громади по зовнішніх межах юрисдикції рад територіальних громад, що об`єднуються.  
Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що з урахуванням предмету спору, при реалізації рішення про визначення статусу міста Люботин як міста обласного підпорядкування, обов`язок  в частині визначення меж міста, покладається саме на другого відповідача - Люботинську міську раду.
Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо неповного  з`ясування обставин  судом першої інстанції, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.
При цьому Верховний Суд вважає безпідставними посилання апеляційного суду на обставини, встановлені судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій при розгляді цієї справи вперше, оскільки ці судові рішення скасовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.03.2016. Проте, оскільки зазначені обставини не призвели до неправильного вирішення справи, такі, відповідно до вимог частини другої статті 350 КАС України, не можуть бути самостійною підставою для скасування правильного по суті та законного судового рішення. 
За змістом ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги його не спростовують.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного суду, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 345,349, 350, 355, 356 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2016 у справі №820/6381/15 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                      С. М. Чиркін

                                                                                                                       А. А. Єзеров

                                                                                                                       В.М. Шарапа