Постанова 
Іменем України 
 
20 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 362/2629/17-ц
провадження № 61-33304св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ; 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Київської області в складі судді Фінагєєва В. О. 
від 15 серпня 2017 року
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , 
у якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
 
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 16 жовтня 2004 року вони з ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який у подальшому рішенням Васильківського міськрайонного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із червня 2014 року ОСОБА_3 проживає  окремо від сім`ї, за іншою адресою. Від добровільного виконання обов`язку щодо утримання дітей ухиляється.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області 
від 06 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 травня 2017 року до досягнення повноліття старшою дитиною. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обов`язок утримувати дітей є в рівній мірі обов`язком як матері, так і батька, діти проживають разом із батьком, домовленості між сторонами щодо утримання дітей не досягнуто, ОСОБА_3 має стабільний заробіток та не має інших утриманців. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Київської областівід 21 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року залишено без руху та надано ОСОБА_3 строк для усунення недоліків, а саме - для сплати судового збору та подання до апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату.
Ухвалою апеляційного суду Київської областівід 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року визнано неподаною та повернуто. 
Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , виходив із того, що всупереч вимогам Закону України «Про судовий збір» апеляційна скарга не була оплачена судовим збором та ОСОБА_3 станом на 15 серпня 
2017 року не виконала вимоги ухвали апеляційного суду від 21 липня 
2017 року, не усунула недоліки апеляційної скарги - не надала апеляційному суду оригінал квитанції про сплату судового збору у визначений в ухвалі строк, протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали, хоча ухвалу отримала 26 липня 2017 року.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Київської областівід 15 серпня 2017 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
 
Короткий зміст вимог відзиву на касаційну скаргу
 
Відзив (заперечення) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що постановлення апеляційним судом ухвали про визнання апеляційної скарги ОСОБА_3 неподаною та повернення призвело до порушення її права на оскарження судового рішення, оскільки вимоги ухвали апеляційного суду Київської області 
від 21 липня 2017 року вона виконала та 28 липня 2017 року оплатила судовий збір. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу 
№ 362/2629/17-ц із Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
31 травня 2018 року справу № 362/2629/17 передано до Касаційного цивільного суду у вкладі Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу № 362/2629/17-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.
 
Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд 
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Частиною першою статті 294 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, визначено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
 
Касаційна скарга за формою та змістом повинна відповідати вимогам 
статті 295 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, та повинна бути оплачена судовим збором у випадках та у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали. 
До апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, а також у разі несплати суми судового збору судом апеляційної інстанції застосовуються положення статті 121 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, тобто апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, а у разі неусунення недоліків у встановлений строк, апеляційна скарга повертається.
Відповідно до вимог статей 121, 297 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.
Апеляційна скарга, подана ОСОБА_3 до апеляційного суду Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суд Київської області 
від 06 липня 2017 року, не була оплачена судовим збором, що самою 
ОСОБА_3 не заперечується.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без руху та надано останній строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме - для сплати судового збору, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали. 
Ухвала апеляційного суду Київської області від 21 липня 2017 року містить посилання на те, що до апеляційного суду необхідно надати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.
Як встановлено апеляційним судом та не заперечується самою ОСОБА_3 , копію ухвали від 21 липня 2017 року остання отримала 26 липня 2017 року.
Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_3 у строк, визначений в ухвалі апеляційного суду від 21 липня 
2017 року, вимоги ухвали не виконала, не сплатила судовий збір та не надала апеляційному суду оригінал квитанції про оплату.
У касаційні скарзі ОСОБА_3 вказує, що 28 липня 2017 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду про усунення недоліків апеляційної скарги вона сплатила судовий збір у сумі, визначеній судом, та надіслала квитанцію до апеляційного суду.
Матеріали справи не містять підтвердження отримання апеляційним судом відповідної квитанції про сплату судового збору.
До касаційної скарги ОСОБА_3 долучила копію квитанції про сплату судового збору від 28 липня 2017 року № N17ET52410, однак матеріалів на підтвердження факту надіслання такої квитанції на адресу апеляційного суду до касаційної скарги також не додала.
З урахуванням наведеного, оскаржувана  ухвала є такою, що постановлена з додержанням норм процесуального права, а касаційна скарга не містить аргументів, які б спростовували висновки апеляційного суду. Підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали апеляційного суду без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3  залишити без задоволення.
 
Ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | С. Ю. Бурлаков
Судді: | В. М. Коротун
| М. Є. Червинська