Постанова 
Іменем України 
 
25 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 717/630/17
провадження № 61-9688св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - ОСОБА_3 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2018 року у складі судді Єфтеньєва О. Г. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б., Яремка В. В. та касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б., Яремка В. В.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування витрат на будівництво та ремонт.
 
Позовна заява мотивована тим, що 16 травня 1987 року у виконкомі Бузовицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
З моменту укладення шлюбу разом з ОСОБА_4 та донькою вони почали проживати в будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був зведений в 1976 році, на підставі дозволу на будівництво, наданого ОСОБА_2 рішенням виконкому Кельмененької районної ради депутатів трудящих від 04 квітня 1975 року. Крім вказаного будинку на подвір`ї по АДРЕСА_1 інший будинок, збудований ще в 1904-1906 роках, в якому фактично проживала і проживає на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 , якій належить земельна ділянка, на якій розташовані вказані споруди.
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув її чоловік ОСОБА_4 27 жовтня 2015 року ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , яке складається з двох житлових будинків: житлового будинку літ. «А» загальною площею 36,4 кв. м, житлова площа якого 16,2 кв. м та житлового будинку літ. «Б» загальною площею 69,7 кв. м, житлова площа якого 44,4 кв. м, сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», убиральні літ. «Є», сараю літ. «Ж», гаражу літ. «З», навісу літ. «И», криниці № 1, огорожі № 2-5, вимощення № І.
 
ОСОБА_1 є колишнім членом сім`ї відповідача ОСОБА_2 , вселилася в будинок за згодою його власника, як невістка. Разом з ОСОБА_4 проживали окремою сім`єю у вищевказаному будинку, хоча і мали спільний двір з відповідачем. Протягом спільного життя спільно з чоловіком ОСОБА_1 утримувала, добудовувала вказаний будинок, проводила в ньому капітальний ремонт, іншого постійного місця проживання немає. Ремонтні роботи в будинку та облаштування прилеглої території біля будинковолодіння проводилися лише за їх спільні кошти. ОСОБА_2 не допомагала у будівництві та проведенні капітальних ремонтних робіт, але й не заперечувала проти їх проведення.
 
Упродовж спільного проживання до 2013 року нею разом з ОСОБА_4 проводився поточний ремонт будинку, а в період з 1990-2011 років проведений капітальний ремонт та реконструкція старого будинку, а саме: в усіх кімнатах знято старе покриття стін до її основи - цегли, вирівняно та заново відновлено стіни, здійснено встановлення каркасу для стелі та підбито вагонкою, проведено роботи з заміни підлоги (демонтовано старе дерев`яне покриття, яке з часом згнило, та залито бетоном в 2-х коридорах та 3-х кімнатах), реконструкція підлоги в будинку завершилась її покриттям ламінатом - 40 кв. м в 1 кімнаті, ковроліновим покриттям - 20 кв. м, плиткою в кухні - 10 кв. м та кімнаті - 20 кв. м, також замінено усі старі міжкімнатні дерев`яні двері на нові.
 
У 2004-2006 роках у будинку проведено газ та встановлено відповідне обладнання: 2 згони, газовий конвектор, газову колонку Termet, газову плиту. Роботи з газифікації будинку (виготовлення та розробка проекту, прокладення труб, виведення газового обладнання) здійснені на підставі проекту з газопостачання, який на сьогоднішній день зберігається у вказаному помешканні, доступ до якого, у зв`язку з перешкоджанням відповідача у його користуванні на правах членів сім`ї, позивачам обмежений.
 
Також у вказаний період часу нею разом з чоловіком здійснено роботи з благоустрою будинковолодіння, а саме: встановлення кованих воріт, проведення підготовчих робіт з замощення території навколо будинку та облаштування її тротуарною плиткою більш ніж на 250 кв. м, прокладання стічних ринв, заїзду для транспорту.
 
Протягом 2007-2011 років нею спільно з ОСОБА_4 були здійснені фасадно-оздоблювальні роботи в будинку, перекрито дах та замінено вікна. Вказаний обсяг роботи полягав у перекритті даху шляхом заміни старого шиферу на металочерепицю, заміні дерев`яних строп, підбитті вагонкою внутрішньої частину даху, оздобленні зовнішньої нижньої частини даху вагонкою та розміщенні ринви. Крім того, замінені усі старі дерев`яні вікна на нові металопластикові. Значні зміни стосувалися і зовнішніх стін будинку: вони були вирівняні під основу, утеплені за допомогою пінопласту та в подальшому поштукатурені; нижня частина будинку (цоколь) також була поштукатурена та оздоблена декоративною плиткою. Крім цього, вилиті сходи з бетону для центрального та бокового входу в будинок, які в подальшому покриті керамічною фасадною плиткою. Під час проведення робіт у вказаний період нею під час шлюбу з ОСОБА_4 виготовлений навіс над входом у будинок (згідно технічного паспорту літ «И») та викопана криниця, яка також оздоблена декоративною цеглою (криниця № 1 згідно технічного паспорту).
 
Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на будівництво та проведення капітальних ремонтних робіт житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 в розмірі 500 000 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2018 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на будівництво та проведення капітальних ремонтних робіт житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 234 612 грн.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи наявні докази, що саме ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проведено капітальний ремонт будинку та подвір`я, і саме вони купували будівельні матеріали та оплачували ремонтні роботи. Вартість на проведення ремонтно-будівельних робіт визначена на підставі відомостей наявного в матеріалах справи, яка станом на момент проведення експертизи становить 469 224 грн. Оскільки будівельні роботи проводилися ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 є донькою покійного ОСОБА_4 та спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, своєчасно прийняла спадщину, а тому відшкодуванню підлягає 1/2 вартості витрат на будівництво та проведення капітальних будівельних робіт житлового будинку по АДРЕСА_1 в розмірі 234 612 грн.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2018 року в частині стягнення вартості витрат на будівництво та проведення капітальних ремонтних робіт житлового будинку в АДРЕСА_1 змінено з 234 612 грн на 156 410 грн, у решті рішення залишено без змін. Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Суд апеляційної інстанції виходив із того, що власником спірного житлового будинку є ОСОБА_2 , яка проживала з подружжям в одному господарстві, а в період з 2004 року по 2009 рік працювала в Італії та передавала своєму синові ОСОБА_4 зароблені кошти для здійснення ремонтних робіт належного їй на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_1 , а тому суд вважає доведеним, що у проведенні ремонтних та будівельних робіт також приймала участь ОСОБА_2 , якій даний будинок належить на праві власності, а тому позивачка має право на відшкодування витрат на будівництво та проведення капітальних ремонтних робіт, з урахуванням частки ОСОБА_2 , у сумі 156 410 грн.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалами Верховного Суду від 12 червня та 04 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 717/630/17 та витребувано її з Хотинського районного суду Чернівецької області. 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У травні 2019 року ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не зазначив обставини, які спростовують висновки суду першої інстанції та доказів на підтвердження факту участі відповідача у проведенні капітального ремонту.
 
У травні 2019 року ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що саме ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проведено капітальний ремонт будинку та подвір`я та відсутні докази того, що вони купували будівельні матеріали та оплачували ремонтні роботи за свої кошти. У той час як ОСОБА_2 довела суду джерело походження своїх коштів, які використані на ремонт належного їй на праві власності житлового будинку.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
 
У травні 2019 року ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому зазначила, що касаційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а оскаржені судові рішення не підлягають скасуванню з підстав зазначених у касаційній скарзі. Указувала, що ОСОБА_2 проживала окремо в будинку від подружжя, що є складовою будинковолодіння та знаходиться на одному подвір`ї, усі зароблені нею кошти витрачені на ремонтні роботи у вказаному будинку.   
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 жовтня 2015 року власником будинковолодіння, яке складається з двох житлових будинків: житлового будинку літ. «А» загальною площею 36,4 кв. м, житлова площа якого 16,2 кв. м та житлового будинку літ. «Б» загальною площею 69,7 кв. м, житлова площа якого 44, 4 кв. м, сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», убиральні літ. «Є», сараю літ. «Ж», гаражу літ. «З», навісу літ. «И», криниці № 1, огорожі № 2-5, вимощення № І, що розташовані по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 
 
Вказаний будинок зведений у 1976 році, на підставі дозволу на будівництво, наданого ОСОБА_2 згідно з рішенням виконкому Кельменецької районної ради депутатів трудящих від 04 квітня 1975 року.
 
ОСОБА_1 є колишнім членом сім`ї ОСОБА_2 , вселилася в будинок за згодою його власника - ОСОБА_2 як невістка.
 
16 травня 1987 року у виконкомі Бузовицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , про що зроблений відповідний актовий запис № 7. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_3 , яка змінила прізвище на ОСОБА_3 у зв`язку з укладенням шлюбу, пізніше прізвище змінено на ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10 березня 2017 року.
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , у зв`язку з укладанням шлюбу, змінила прізвище на ОСОБА_1 .
 
27 жовтня 2015 року ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , яке складається з двох житлових будинків: житлового будинку літ. «А» загальною площею 36,4 кв. м, житлова площа якого 16,2 кв. м та житлового будинку літ. «Б» загальною площею 69,7 кв. м, житлова площа якого 44,4 кв. м, сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», сараю літ. «Е», убиральні літ. «Є», сараю літ. «Ж», гаражу літ. «З», навісу літ. «И», криниці № 1, огорожі № 2-5, вимощення № І.
 
Згідно з висновком експерта при визначенні переліку і обсягу ремонтно-будівельних робіт, проведених у період з 1990 року по 2013 рік у домоволодінні по АДРЕСА_1 експертом за основу взяті дані наявного у матеріалах справи «Переліку ремонтно-будівельних робіт, проведених за адресою: АДРЕСА_1 », експертом визначено дві можливі вартості проведення ремонтно-будівельних робіт, проведених з 1990 по 2013 рік в домоволодінні по АДРЕСА_1 :
 
- вартість ремонтно-будівельних робіт, визначена на підставі відомостей наявного у матеріалах справи Переліку ремонтно-будівельних робіт, проведених за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням даних одержаних при особистому візуально-інструментальному обстеженні, яка станом на момент проведення експертизи становить - 532 065 грн;
 
- вартість ремонтно-будівельних робіт, визначена на підставі відомостей наявного у матеріалах справи Переліку ремонтно-будівельних робіт, проведених за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням даних одержаних при особистому візуально-інструментальному обстеженні та заперечень присутніх при обстеженні ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , яка станом на момент проведення експертизи становить 469 224 грн.
 
Комплекс ремонтно-будівельних робіт проведених в період з 1990 по 2013 рр. в домоволодінні по АДРЕСА_1 є капітальним ремонтом, та невід`ємними поліпшеннями нерухомого майна.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Оскільки суди попередніх інстанцій на підставі досліджених доказів установили, що у проведенні ремонтних та будівельних роботах брали участь ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 , а також власник спірного будинковолодіння ОСОБА_2 , капітальний ремонт проводився за згодою власника, визначивши дійсну вартість будівельних робіт відповідно до  будівельно-технічної експертизи та фактичні витрати, понесені сторонами у справі, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 156 410 грн.
 
З такими висновками Верховний Суд погоджується з урахуванням наступного. 
 
Відповідно до частини першої статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
 
Відповідно до частини 3 статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенні ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.
 
Оскільки комплекс ремонтно-будівельних робіт був проведений у період з 1990 по 2013 рр. в домоволодінні по АДРЕСА_1 і за своїм характером є капітальним ремонтом, а отримані результати виконання таких робіт є невід`ємними поліпшеннями нерухомого майна, то такі правовідносини є триваючими. На зазначені правовідносини поширюються норми як Закону України «Про власність», так і положення Цивільного кодексу України (в частині правовідносин, що продовжували існувати після набрання ним чинності).
 
Згідно з пунктом четвертим постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» відповідно до статті 12 Закону України «Про власність» у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Оскільки згідно зі статтею 17 ЗК УРСР і статтею 14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом. Згідно зі статтями 16 і 17 Закону України «Про власність», таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у зв`язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім`ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сім`ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них статтею 156 ЖК УРСР обов`язок.
 
Таким чином, Верховний Суд приходить до висновку, що, з урахуванням обставин справи, участь позивача у капітальному ремонті домоволодінь не створює для неї права приватної власності. Оскільки позивач, як член сім'ї власника, здійснювала капітальний ремонт домоволодіння з допоміжними приміщеннями частково за свої кошти і такими правомірними діями перевищила покладений на неї статтею 156 ЖК УРСР обов`язок брати участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території та проведенні ремонту, то позивач як особа, яка приймала участь у будівництві жилого будинку не на підставі договору про створення спільної власності, має право вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво. 
 
Оскільки власник житлових приміщень надав згоду на виконання робіт з капітального ремонту позивачем, у проведенні ремонтних та будівельних роботах брали участь ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 , а також власник спірного будинковолодіння ОСОБА_2 , оскільки частину будівельним матеріалів придбано за рахунок не власника домоволодіння,  Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 156 410 грн.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки  судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, рішення від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.
 
Доводи касаційних скарг спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                       С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко