ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/1978/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, Н. М. Губенко, І. В. Ткач 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від  29.01.2019р.
у складі колегії суддів: Н. Ф. Калатай - головуючий, А. І. Мартюк, С. А. Пашкіна
та на рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2018р.
суддя: С. М. Мудрий
за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:  
1. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнісон Страхування"; 
2. Фізична особа-підприємець Кір`янов Віктор Іванович
про стягнення 710 603,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група", позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна"  (ТОВ "Вєста Україна", відповідач) про стягнення 710   603,40грн. 

Позовні вимоги мотивовані тим, що  ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" здійснено виплату суми страхового відшкодування на користь ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки", в результаті настання страхового випадку у вигляді викрадення вантажу, що перевозився ТОВ "Вєста Україна" та завдання майнової шкоди ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки", та отримано право вимоги до ТОВ "Вєста Україна", як перевізника відповідального за збереження вантажу.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.07.2017р. у справі №910/1978/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017р., позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Вєста Україна" на користь ПАТ "СК "Українська страхова група" суму сплаченого страхового відшкодування  у розмірі 710 603,40 грн. та 10 659,05  грн. судового збору. 

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що факт недоставлення ввіреного відповідачеві вантажу у переданій кількості підтверджується матеріалами справи. Застосувавши до даних правовідносин ст. ст. 920, 925, 934, 993 Цивільного кодексу України, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем не доведено жодної із обставин для звільнення його від відповідальності за втрату вантажу, в той час, як наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення в діях відповідача відповідно до приписів ст. 22 Цивільного кодексу України повністю підтверджується матеріалами справи.

Постановою Верховного Суду від 26.04.2018р. у даній справі скасовано рішення  господарського суду міста Києва від 19.07.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017р., справу №910/1978/17 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група", як страховика ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки", до ТОВ "Вєста Україна" не врахували правового статусу ТОВ "Вєста Україна" як особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність перед третіми особами під час здійснення нею транспортно-експедиторської діяльності у ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування", що зумовлює необхідність застосування до спірних правовідносин норми ст. 1194 Цивільного кодексу України під час визначення обсягу відповідальності відповідача за шкоду, завдану позивачу як новому кредитору у зобов`язанні, у зв`язку з втратою спірного вантажу під час його перевезення.

Верховний Суд зазначив, що позивач має право з урахуванням положень ст. 1194 Цивільного кодексу України на відшкодування, виплаченого ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки", страхового відшкодування за рахунок ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування", як страховика ТОВ "Вєста Україна", з можливістю стягнення з ТОВ "Вєста Україна" різниці між фактичним розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням здійсненим ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування".

Також, Верховний Суд вказав на те, що суди попередніх інстанцій задовольняючи позов про стягнення з відповідача повної суми страхового відшкодування на користь позивача, не застосували до спірних правовідносин норм ст. 1194 Цивільного кодексу України в ракурсі застрахованої відповідальності ТОВ "Вєста Україна" та не дослідили обставин справи на предмет прийняття ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування", як страховиком відповідача, рішення про виплату в повному обсязі чи частково відповідачу-страхувальнику чи третій особі-вигодонабувачу суми страхового відшкодування, у зв`язку із втратою спірного вантажу, чи правомірність відмови у такій виплаті, а відтак, не з`ясували дійсного обсягу цивільної відповідальності відповідача перед позивачем та дійшли передчасного висновку по суті позовних вимог.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.09.2018р. у справі № 910/1978/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019р., позов задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 532   464,90 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані правомірністю відмови ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування"  у виплаті страхового відшкодування за даним випадком, відповідно до п. 2.10.10. договору страхування цивільної відповідальності експедитора №0703.000401.120 від 06.11.2015р., яким передбачено, що не підлягає відшкодування збиток, що виник внаслідок: нестачі вантажу при цілісності зовнішнього упакування і непорушених пломбах відправника вантажу чи митних органів, у випадку коли наявність пломб передбачена умовами перевезення.

Крім того, суди попередніх інстанцій посилаються на пп. пп. 5.3.4, 5.4.4 Правил добровільного страхування вантажів, багажу та вантажобагажу ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування", відповідно до яких, якщо інше не передбачено договором страхування, не визнаються страховим випадком та не підлягає відшкодуванню шкода заподіяна життю, здоров`ю третіх осіб та (або) збиток завданий їх майну внаслідок обставин про які страхувальник знав або повинен був знати, але не вжив усіх від нього залежних заходів, щоб запобігти настанню страхового випадку. Відповідно до цих Правил до страхових випадків не відноситься, якщо інше не передбачено договором страхування, події, що відбулися внаслідок наміру або необережності страхувальника: під необережністю слід розуміти необережність коли особа, яка її допускала, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій або бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.
Суди попередніх інстанцій наголошують на тому, що за договором транспортного  експедирування експедитор несе відповідальність саме за збереження довіреного йому вантажу, і, відповідно, для звільнення його від відповідальності повинен довести вчинення ним належних заходів для збереження саме вантажу, а не самого транспортного засобу, який здійснює його перевезення, вчинення всіх можливих заходів, щоб запобігти втраті чи пошкодженню довіреного вантажу. У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що верхній люк автомобіля, через який і відбулася крадіжка майна, був зламаний, що свідчить про те, що водій, який здійснював перевезення та за дії якого несе відповідальність саме відповідач, прийнявши вантаж до перевезення з відкритим верхнім люком без зауважень, залишаючи машину на стоянці, яка не забезпечує схоронність саме вантажу, не вжив усіх від нього залежних заходів, щоб запобігти настанню страхового випадку.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що саме відповідач повинен відшкодувати завдану спірною подією шкоду у  розмірі 532   464,90 грн., яка складається з виплаченого ПрАТ "СК "Українська страхова група" страхового відшкодування ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" в сумі 710   603,40 грн. за мінусом 178   138,50 грн. франшизи, стягнутої з ТОВ "Вєста Україна" на користь ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" рішенням господарського суду міста Києва від 25.07.2017р. у справі №910/9085/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017р. та постановою Верховного Суду від 26.01.2018р.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, ТОВ "Вєста Україна" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2018р., постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019р. у справі № 910/1978/17 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ "Вєста Україна" суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 532 464,94 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Скарга мотивовано порушенням судами попередніх інстанцій норм ст. 924, ст. 1194 Цивільного кодексу України, Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. №115, Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказам Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р.

Відповідач зазначає, що суди не врахували, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідач наголошує про обов`язок автостоянки забезпечити зберігання автомобіля з вантажем.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить відмовити в задоволенні касаційної скарги відповідача.

Позивач посилається на листи №9-140 від 23.03.2016р., №10-209 від 04.05.2016р., відповідно до яких ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування" відмовила у виплаті страхового відшкодування  та не визнала вказану подію страховим випадком за договором, керуючись п. 2.10.10, п. 3.4.3 договору №0703.000401.120 від 06.11.2015р. страхування цивільної відповідальності експедитора, оскільки нестача вантажу (тютюнових виробів), який транспортувався автомобілем НОМЕР_1, що належить ФОП Кір"янов В .І. , під керуванням водія ОСОБА_2 , була виявлена під час розвантаження автомобіля при не порушенні цілісності вантажного відсіку кузову транспортного засобу та пломб відправника вантажу, але при цьому у вантажному відділенні кузову був відкритий верхній люк автомобіля, та відсутні відомостей про те, що верхній люк, через який і відбулася крадіжка майна, був зламаний.

Позивач зазначає, що водій, який здійснював  перевезення з відкритим верхнім люком та за дії якого несе відповідальність саме відповідач, прийнявши вантаж до перевезення без зауважень, залишаючи машину на стоянці, яка не забезпечує схоронність саме вантажу, не вжив усіх від нього залежних заходів, щоб запобігти крадіжці.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

31 грудня 2015 року між ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (страхувальник) та ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик)  укладено договір добровільного страхування вантажів №40-0105-15-00011, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим вантажем.

Згідно з п. 7 договору страхування страховими ризиками (випадками) є: втрата, знищення або пошкодження застрахованого вантажу внаслідок подій, передбачених п. 3.1.1 Правил "З відповідальністю за всі ризики" у відповідності до Institute Cargo Clauses (A) ICC 252 (1/1/82), включаючи проміжне зберігання вантажів на складах.

Строк дії договору, згідно з п. 9, визначений з 01.01.2016р. до 31.12.2016р.

Відповідно до п.10.1 договору страхування страхове покриття у відношенні кожного конкретного перевезення починається з моменту початку навантаження вантажу в/на транспортний засіб в місці відправлення і закінчується після завершення розвантаження вантажу в місці призначення.

Страхова сума - 712 554,00 грн. на будь-яке перевезення/місце проміжного зберігання (п.11 договору страхування).

Пунктами 14.1 - 15.9. договору страхування передбачений порядок виплати страхового відшкодування: порядок повідомлення про страхову подію, пакет документів, які визначені необхідними для виплати страхового відшкодування; випадки, які є підставою для відмови у виплаті.

01 січня 2016 року між ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (замовник) та ТОВ "Вєста Україна" (виконавець) укладено договір про надання послуг транспортного експедирування №0116В, відповідно до п. 1.1. якого виконавець надає транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів замовника, які належать замовнику, або стосовно яких є заявка на перевезення від замовника, а замовник приймає та оплачує надані послуги.

У п. 1.5 договору експедирування передбачено, що виконавець має право для виконання заявки на перевезення від замовника здійснювати самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладати відповідні правочини з такими третіми особами від свого імені. При цьому, виконавець несе повну матеріальну відповідальність перед замовником за збереження вантажу та за дії таких третіх сторін, включаючи але не обмежуючись діями, що можуть призвести до матеріальних збитків.

Сторонами у п. 3.1. договору узгоджено, що умови перевезення та транспортно-експедиційного обслуговування регулюються даним договором, правилами перевезень вантажів відповідних типів транспорту, які прийняті в Україні та в міжнародній практиці перевезень.
Згідно з п. 5.2. договору у випадку втрати або пошкодження продукції виконавець повинен довести та надати замовнику всі необхідні підтверджуючі документи про те, що дана втрата, нестача або пошкодження сталося не з вини виконавця, а з причин, які можна кваліфікувати як страховий випадок відповідно до договору страхування замовника. Тільки за таких умов замовник самостійно звертається за відшкодуванням до своєї страхової компанії. У разі отримання замовником відповідного страхового відшкодування від страхової компанії,  що покриває зазначені витрати, замовник не висуватиме фінансових претензій виконавцю щодо згаданих сум, окрім суми франшизи, яку виконавець має виплатити замовнику у повному обсязі. Сума франшизи може бути змінена відповідно до страхового договору замовника.

Відповідно до п. 5.3 договору в разі, якщо виконавець не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталося не з його вини, виконавець має відшкодувати замовнику вартість втраченої або пошкодженої продукції у розмірі повної вартості втраченої або пошкодженої продукції, яка зазначена в товарно-транспортних документах на вантаж.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.01.2016р. між ТОВ "Вєста Україна" та ФОП Кір`яновим В.І. укладено договір №1/3 про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та місцевому сполученні.

29 січня 2016 року відповідачем прийнято до перевезення вантаж - тютюнові вироби для транспортування за маршрутом: м. Прилуки - м. Ізмаїл, що підтверджується товарно-транспортною накладною №9107759182 від 29.01.2016 р.

Судами встановлено, що 03.02.2016 р. під час розвантаження автомобіля у місці призначення було виявлено нестачу вантажу у кількості 1 430,00 тис. шт. на загальну вартість 710  603,00  грн., про що представниками ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія             "В.А.Т.-Прилуки", вантажоодержувача та водія був складено акт про прийняття продукції від 03.02.2016 р.

Факт нестачі вантажу також підтверджується дефектним актом від 03.02.2016р.

За фактом викрадення майна з автомобіля 03.02.2016р. відкрито кримінальне провадження №12016160150000377. У процесі огляду місця події було встановлено, що у вантажному відділенні кузова був відкритий верхній люк даного автомобіля.

ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" звернулася до позивача, як до страховика, з повідомленням про настання страхового випадку, а саме викрадення частини вантажу, який перевозився згідно з товарно-транспортною накладною №9107759182 від 29.01.2016р. 

За результатами розгляду поданої заяви та документів, доданих до неї, позивачем на виконання умов договору страхування  було складено страховий акт № ДКЦВ-11232 від 06.06.2016р. та здійснено виплату страхового відшкодування ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" у розмірі 710   603,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10313 від 06.06.2016р.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Статтею 316 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. 

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, зокрема, у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частина 1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 

Згідно зі статтями 13, 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор здійснює страхування вантажу та своєї відповідальності згідно із законом та договором транспортного експедирування. Експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" (далі - Закону) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. 

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону передбачено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

В силу ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Статтею 9 Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як встановлено судами попередніх інстанцій ПрАТ "СК "Українська страхова група" здійснило виплату страхового відшкодування власнику втраченого вантажу - ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" в розмірі 710   603,40 грн.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору, до позивача переходить право вимоги у розмірі суми виплаченого страхового відшкодування. 

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, так як уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, як наслідок, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018р. у даній справі зазначив про те, що відповідачем порушені договірні зобов`язання, оскільки він не забезпечив збереження вантажу та його видачу вантажоодержувачу в повному обсязі. 

Крім того, Верховний Суд, передаючі дану справу на новий розгляд вказав на те, що судами не досліджено обставин справи на предмет прийняття ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування", як страховиком відповідача, рішення про виплату в повному обсязі чи частково відповідачу-страхувальнику чи третій особі-вигодонабувачу суми страхового відшкодування у зв`язку із втратою спірного вантажу, чи правомірність відмови у такій виплаті, а, відтак, не з`ясували дійсного обсягу цивільної відповідальності відповідача перед позивачем.

Судами попередніх інстанцій, при новому розгляді справи, встановлено, що позивач  та відповідач зверталися до ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування" з вимогами про виплату страхового відшкодування, проте останнім було відмовлено у його виплаті.

Листами №9-140 від 23.03.2016р., №10-209 від 04.05.2016 та №10-527 від 09.08.2016р. ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування" відмовило відповідачеві у виплаті страхового відшкодування та не визнало вказану подію страховим випадком за договором, керуючись п.2.10.10, 3.4.3, 5.8.3 договору страхування та п.п. 5.1.3, 5.1.4 Правил страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:
1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;
2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;
3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або про факт настання страхового випадку;
4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;
5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Частина 2 ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Предметом договору страхування цивільної відповідальності експедитора №0703.000401.120 від 06.11.2015р., укладеного між ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування"  та ТОВ "Вєста Україна" є майновий інтерес, пов`язаний з цивільною відповідальністю страхувальника при здійсненні останнім експедирування вантажів. Страховим ризиком за цим договором, зокрема, є відповідальність за втрату вантажу.

Пунктом 2.10.10 вказаного договору за цим договором не підлягає відшкодуванню збиток, що виник внаслідок нестачі вантажу при цілісності зовнішнього  упакування і непорушених пломбах відправника вантажу чи митних органів, у випадку коли наявність пломб передбачена умовами перевезення.

Згідно з п. 3.4.3 договору  №0703.000401.120  страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, передбачених цим договором, Правилами страхування і чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.2.4.1 договору №0703.000401.120  страхувальник зобов`язаний забезпечити збереження вантажу під час пересування за маршрутом, в період коротких і тривалих зупинок для будь-яких цілей, в тому числі, у випадках, передбачених "Європейською угодою, що стосується роботи екіпажів транспортних засобів, що здійснюють міжнародні автомобільні перевезення" (ЄУТР) від 01.07.1970р. та Постановою ЄС №561/2006 від 15.06.2006р. У період тривалої зупинки для відпочинку перевізник, з яким страхувальник уклав договір на перевезення, зобов`язаний залишати свій транспортний засіб на спеціалізованій стоянці для вантажних автомобілів. В рамках цього договору під "спеціалізованою стоянкою для вантажних автомобілів" розуміється місце, призначене для відстою та паркування вантажних транспортних засобів, яке знаходиться під охороною.

Пунктами 5.8.1, 5.8.3 договору №0703.000401.120 передбачено, що виплата страхового відшкодування не здійснюється, якщо страхувальник (будь-хто з його представників) не виконав зобов`язань, передбачених п. 3.2  цього договору, і це сприяло настанню страхового випадку, збільшенню заподіяного збитку чи вплинуло на можливість проведення об`єктивного розслідування події; навмисне скоїв чи допустив дії (бездіяльність), що призвели до виникнення збитку. 

Підпунктом 5.3.4 п. 5.3 Правил добровільного страхування вантажів, багажу та вантажобагажу ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування"  встановлено, що якщо інше не передбачено договором страхування, не визнаються страховим випадком та не підлягає відшкодуванню шкода заподіяна життю, здоров`ю третіх осіб та (або) збиток завданий їх майну внаслідок обставин про які страхувальник знав або повинен був знати, але не вжив усіх від нього залежних заходів, щоб запобігти настанню страхового випадку.

У підпункті 5.4.4 п. 5.4 вказаних Правил зазначено, що відповідно до цих Правил до страхових випадків не відноситься, якщо інше не передбачено договором страхування, події, що відбулися внаслідок наміру або необережності страхувальника: під необережністю слід розуміти необережність коли особа, яка її допускала, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій або бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

З витягу з кримінального провадження № 12016160150000235 слідує, що крадіжка відбулася в період з 30.01.2016р. по 31.01.2016р., коли транспортний засіб,  знаходився на стоянці, розташованій в Софіївській Борщагівці Києво-Святошинського району.

Відповідно до договору № 02501 на надання послуг від 31.12.2015р., укладеного між ФОП Кір`янов В.І. та ТОВ "Геогравто" (виконавець) виконавець зобов`язується надати замовнику на своїй території за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вулиця Київська місце для стоянки автотранспорту і здійснювати охорону  останнього за власний рахунок протягом часу перебування на стоянці.

Пунктом п. 2.1.3 вказаного договору зазначено, що ТОВ "Геогравто" не несе жодної відповідальності за вантажі та інше майно, яке знаходиться всередині автотранспортного засобу.

У листі Ізмаїльського ВП ГНУП в Одеській області № 44/4вх2375;3462 від 23.05.2016р. зазначено, що в ході огляду місця події встановлено, що у вантажному відділенні кузова був відкритий верхній люк автомобіля.

З огляду на викладене та враховуючи, недоведеність вчинення ТОВ "Вєста Україна" всіх належних заходів для збереження вантажу, що спричинило втрату вантажу, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про обґрунтованість відмови ПрАТ "Страхова компанія "Юнісон Страхування у виплаті страхового відшкодування.

Оскільки, ТОВ "Вєста Україна", як експедитор, несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії, відповідачем порушені договірні зобов`язання в частині забезпечення збереження вантажу та його видачу вантажоодержувачу в повному обсязі, крім того, останньому відмовлено страховиком у виплаті страхового відшкодування, відповідальність ТОВ "Вєста Україна" не обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, а підлягає стягненню з ТОВ "Вєста Україна" фактичний розмір завданої шкоди.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що ПрАТ "СК "Українська страхова група" здійснило виплату страхового відшкодування власнику втраченого вантажу - ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" в розмірі 710  603,40 грн., а рішенням господарського суду міста Києва від 25.07.2017р. у справі №910/9085/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017р. та постановою Верховного Суду від 26.01.2018р., присуджено до стягнення з ТОВ "Вєста Україна" на користь ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" 178 138,50 грн. - франшизи.

Таким чином судами попередніх інстанцій правомірно задоволено позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 532 464,90 грн.

Верховним судом відхиляються доводи відповідача щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права з огляду на вищевказане.

Відповідач в касаційній скарзі вказує на те, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало, однак відповідачем не доведено таких обставин.

Верховним Судом відхиляються доводи відповідача щодо обов`язку автостоянки забезпечити зберігання автомобіля з вантажем, оскільки відповідно до п. 2.1.3 договору №021201 на надання послуг від 31.12.2015р., укладеного між ТОВ "Геогравто" та ФОП Кір`янов В.І. , ТОВ "Геогравто" не несе жодної відповідальності за вантажі та інше майно, яке знаходиться всередині автотранспортного засобу.

Також, Верховним Судом відхиляються посилання відповідача на постанови Верховного Суду  у справах №750/2411/17, №428/3319/15-ц, оскільки предметом позову в указаних справах є стягнення збитків саме за втрату автотранспортного засобу, який був переданий на зберігання.

Крім того, ТОВ "Вєста Україна" звернулося до Верховного суду із заявою про поворот виконання рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2018р. у справі №910/1978/17, в якій з урахуванням доповнення до вказаної заяви, просило в разі задоволення касаційної скарги відповідача здійснити поворот виконання скасованого рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2018р. та стягнути з ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" на користь ТОВ "Вєста Україна"  595 266,94 грн.

Зазначена заява Верховним Судом залишена без задоволення, оскільки касаційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2018р. та постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019р. у справі № 910/1978/17 залишаються без змін.

7. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги  

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій, з урахуванням вказівок Верховного Суду, правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, тому підстави для зміни чи скасування судових рішень відсутні.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, що стали підставою для задоволення позову відповідно до встановлених обставин.

8. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129  ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.  

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317  ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 24.09.2018р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019р. у справі № 910/1978/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О. О. Мамалуй

Суддя                                                                                          Н. М. Губенко          

Суддя                                                                                            І. В. Ткач