Постанова
Іменем  України
 
27 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 274/5475/14-ц
 
провадження № 61-183 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_3;
відповідач - Міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх»;
третя особа - директор Міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Рудницький Олег Болеславович;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у складі судді Замеги О. В. від 05 червня 2018 року   та постанову Житомирського апеляційного суду у складі колегії суддів: Григорусь Н. Й., Микитюк О. Ю., Галацевич О. М., від 22 листопада 2018 року, 
ВСТАНОВИВ :
1.    Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до Міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» (далі - МЦФЗН «Спорт для всіх») про визнання дій неправомірними, часткового скасування наказу, стягнення грошових коштів неправомірно утриманих із заробітної плати. 
Позовна заява мотивована тим, що він працює фахівцем у МЦФЗН «Спорт для всіх» та 20 травня 2014 року наказом № 34К із його заробітної плати було відраховано 368 грн 19 коп., як зайво отриманої суми внаслідок лічильної помилки. Позивач вважав, що нарахована та виплачена у квітні місяці 2014 року індексація заробітної плати у розмірі 368 грн 19 коп., не є лічильною помилкою, а тому підстав для утримання цієї суми у травні місяці 2014 року із його заробітної плати у роботодавця були відсутні. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо утримання із його заробітної плати      у травні 2014 року індексації у розмірі 368 грн 19 коп.; визнати неправомірним та скасувати наказ МЦФЗН «Спорт для всіх» від 20 травня 2014 року № 34К в частині відрахування коштів із його заробітної плати         у розмірі 368 грн 19 коп.; стягнути з МЦФЗН «Спорт для всіх» на його користь 368 грн 19 коп.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області           від 29 серпня 2016 року залучено в якості третьої особи директора МЦФЗН «Спорт для всіх» Рудницького О. Б.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області         від 05 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його безпідставності, так як доказів відсутності законних підстав для видачі роботодавцем наказу від 20 травня 2014 року № 34К щодо відрахування зайво виплаченої заробітної плати позивачу не встановлено. Такий наказ був виданий у місячний строк з дня здійснення переплати, яка виникла внаслідок допущеної бухгалтером лічильної помилки, і на час видачі наказу позивач не оспорював підстав та розмір зайво відрахованих коштів. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено з інших правових підстав. 
Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав, апеляційний суд виходив із того, що розмір заробітної плати позивача, як і розмір її фіксованої індексації, у квітні 2014 року не змінився, а тому підстав            для не нарахування та не виплати індексації заробітної плати позивачу          у роботодавця були відсутні. Таким чином, лічильної помилки при нарахуванні заробітної плати позивачу допущено не було, як і не було підстав для винесення спірного наказу від 20 травня 2014 року № 34К про відрахування зайво виплаченої заробітної плати позивачу. Разом з тим, позивач, оскаржуючи наказ № 34К від 20 травня 2014 року, пропустив строк звернення до суду, передбачений частиною першою статті 233 КЗпП України, а вимога про стягнення індексації у розмірі 368 грн 19 коп. є похідною від вимоги про скасування наказу. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. 
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_3 до МЦФЗН «Спорт для всіх», третя особа - директор МЦФЗН «Спорт для всіх» Рудницький О. Б., про визнання дій неправомірними, часткового скасування наказу, стягнення грошових коштів призначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що апеляційний суд на відміну від суду першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність винесення наказу МЦФЗН «Спорт для всіх» від 20 травня 2014 року № 34К щодо відрахування із його заробітної плати зайво виплаченої суми, оскільки підстав для не нарахування та не виплати йому індексації заробітної плати у роботодавця були відсутні. При цьому виплачена індексація заробітної плати не може вважатися лічильною помилкою, оскільки її нарахування здійснюється відповідно до вимог закону. Разом з тим, апеляційний суд невірно застосував положення статті 233 КЗпП України, оскільки не врахував, що вимоги про стягнення заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежуються будь-яким строком. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив, відповідач постанову апеляційного суду в частині її мотивів не оскаржив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_3 працює фахівцем МЦФЗН «Спорт для всіх».
20 травня 2014 року наказом МЦФЗН «Спорт для всіх» № 34К із заробітної плати ОСОБА_3 відраховано 368 грн 19 коп., як зайво отриманої суми    у зв'язку зі встановленням факту виявлення лічильної помилки, допущеної при нарахуванні заробітної плати за квітень 2014 року (т. 1, а. с. 21).
02 червня 2014 року МЦФЗН «Спорт для всіх» надано відповідь на звернення ОСОБА_3 від 20 травня 2014 року про те, що з 01 квітня    2014 року його переведено на повну ставку, у зв'язку із чим оклад збільшено на 308 грн 75 коп. Сума фіксованої індексації на оклад на 0,75 ставки складала 276 грн 14 коп. Оскільки сума збільшеного окладу більша ніж сума індексації, ОСОБА_3 втрачає право на індексування заробітної плати,        а тому зайво нараховану і виплачену у квітні місяці 2014 року індексацію       у сумі 368 грн 19 коп. було утримано із заробітної плати у травні місяці    2014 року (т. 1, а. с. 7).
Згідно з розрахункових відомостей заробітної плати фахівця ОСОБА_3 за період з січня 2014 року по квітень 2014 року та період з квітня 2014 року по грудень 2014 року його заробітна плата складала: за січень 947 грн           25 коп., індексація 276 грн 14 коп.; у лютому 868 грн 31 коп., індексація      253 грн 13 коп.; у березні 2014 року нараховано 887 грн 41 коп. заробітної плати, 200 грн матеріальної допомоги та 264 грн 56 коп. індексації; у квітні 2014 року нараховано 1 235 грн заробітної плати та 368 грн 19 коп., які рахуються як лічильна помилка. Вказані грошові кошти відраховані у травні 2014 року. При цьому, у квітні, травні та червні 2014 року індексація заробітної плати ОСОБА_3 не здійснювалася (т. 1, а. с. 70, 116).
2.           Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з вимогами частини першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає. 
Згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Відповідно до підпункту 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5 суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.
Відповідач вважав, що допущено бухгалтерську лічильну помилку і наказом від 20 травня 2014 року № 34К із заробітної плати ОСОБА_3 відраховано 368 грн 19 коп., як зайво отриманої суми.
Відповідно до частини першої, другої статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.
Згідно з частинами першою та другою статті 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку.
Посилаючись на зазначені норми права, ОСОБА_3 оскаржив наказ роботодавця про відрахування із його заробітної плати 368 грн 19 коп. і просив стягнути цю суму на свою користь. 
Отже, спір виник про стягнення заробітної плати у зв'язку із порушенням законодавства про оплату праці. Вимоги ОСОБА_3 є взаємопов'язаними, а тому апеляційний суд безпідставно вважав, що позивач пропустив строк звернення до суду. 
Частиною другою статті 233 КЗпП Українивизначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. 
У порушення вищезазначених положень закону, апеляційний суд, встановивши неправомірність відрахування роботодавцем індексації із заробітної плати позивача, яка входить до складу додаткової заробітної плати, правильно з цих підстав скасував рішення районного суду, але відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3, пославшись на пропуск ним строку для звернення до суду (частина перша статті 233 КЗпП України), проте не врахував, що право працівника на звернення до суду з вимогами про стягнення належної йому заробітної плати не обмежуються будь-яким строком (частина друга статті 233 КЗпП України).
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв'язку із тим, що позивача звільнено від сплати судових витрат та його позов задоволено, відшкодування цих витрат на користь держави покладається на відповідача. 
У пред'явленому позові заявлено одну немайнову вимогу (про визнання дій неправомірними, часткового скасування наказу) та одну майнову (про стягнення грошових коштів неправомірно утриманих із заробітної плати).
Отже, з МЦФЗН «Спорт для всіх» на користь держави підлягають   стягненню: 487 грн 20 коп. за вимогами позовної заяви; 730 грн 80 коп.        за розгляд судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ОСОБА_3; 974 грн 40 коп. за розгляд судом касаційної інстанції касаційної скарги ОСОБА_3
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд         у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову Житомирського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року скасувати.
Позов ОСОБА_3 до Міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх», третя особа - директор Міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Рудницький Олег Болеславович, про визнання дій неправомірними, часткового скасування наказу, стягнення грошових коштів неправомірно утриманих із заробітної плати задовольнити.
Визнати дії Міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт для    всіх» щодо утримання із заробітної плати ОСОБА_3 у травні 2014 року індексації у розмірі 368 грн 19 коп. неправомірними.
Скасувати наказ Міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт    для всіх» від 20 травня 2014 року № 34К в частині відрахування коштів         із заробітної плати ОСОБА_3 у травні 2014 року у розмірі 368 грн 19 коп.
Стягнути з Міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» на користь ОСОБА_3 368 грн 19 коп.
Стягнути з Міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» на користь держави 2 192 грн 40 коп. (дві тисячі сто дев'яносто дві гривні сорок копійок).
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
Б.І. Гулько
 
                                                                                                            Є.В. Синельников
 
                                                                                                            Ю.В. Черняк