Постанова
Іменем України
 
24 квітня 2019 року
м. Київ
 
справа № 522/13039/14-ц
провадження № 61-8122св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський»,
відповідач - ОСОБА_1,  
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року у складі судді: Свяченої Ю. Б., та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2014 рокукомунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» (далі - КП Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.
 
Позовна заява обґрунтована тим, що 23 грудня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу, якою ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 367 КК України на підставі статті 48 КК України. Проте, зі змісту вищевказаної ухвали вбачається, що умисні дії ОСОБА_1 були кваліфіковані як службова недбалість, тобто неналежне ставлення службової особи до своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжкі наслідки у виді завдання майнової шкоди. Унаслідок вчинення указаного злочину відповідачем було завдано позивачу майнову шкоду у загальному розмірі 239 233,00 грн.
 
З урахуванням викладеного, на підставі положень статей 130, 134, 136, 232 КЗпП України, КП Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» просило стягнути з ОСОБА_1 суму заподіяної майнової шкоди у розмірі 239 233,00 грн, завданої під час виконання трудових обов'язків.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року, позовні вимоги КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» завдану майнову шкоду у розмірі 239 233,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що позовні вимоги КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» щодо відшкодування майнової шкоди є доведеними. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року перший заступник директора КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» ОСОБА_1 був звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 367 КК України на підставі статті 48 КК України (у зв'язку із зміною обстановки), оскільки цей злочин є злочином середньої тяжкості, ОСОБА_1 щиро кається у скоєному, до кримінальної відповідальності раніше не притягався. Апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції та зазначив, що наявність шкоди та її розмір було встановлено у рамках кримінального провадження, в межах якого була призначена відповідна судово-будівельна експертиза. При цьому кримінальне провадження закрите за нереабілітуючими обставинами, з чим погодився відповідач. ОСОБА_1 у суді не доведено, що розмір заподіяної ним шкоди є меншим. 
 
Аргументи учасників справи
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, хоча ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою. Відмовивши відповідачу у відкладенні розгляду справи суд позбавив його можливості надати заперечення проти позову та відповідні докази. Відповідачем не оспорюється його недбале ставлення до службових обов'язків, однак під час розгляд у кримінального провадження ОСОБА_1 не визнавав розмір завданої такою недбалістю майнової шкоди, це питання судом не з'ясовувалось, оскільки цивільний позов не заявлявся. Питання визначення розміру заподіяної майнової шкоди мало бути з'ясоване саме при розгляді цивільного позову. Відповідні експертні дослідження бути проведені не за ухвалою суду, а постановою слідчого в рамках проведення досудового розслідування. ОСОБА_1 були вжиті всі залежні від нього заходи для проведення призначеної судом експертизи. Додаткові матеріали, необхідні для проведення експертизи не надані саме позивачем. 
 
Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Позиція Верховного Суду 
 
Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що наказом № 506-к від 24 червня 2011 року ОСОБА_1 було призначено на посаду першого заступника директора КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський».
 
У посадовій інструкції першого заступника директора КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» зазначено, що перший заступник директора контролює зниження експлуатаційних розходів, своєчасно і в повному обсязі, надходження квартирної та орендної плати, стан зовнішнього благоустрою і санітарного стану будівель, своєчасне виконання орендарями обов'язків, передбачених договорами, роботу дільниць по своєчасному виконанню заявок, прийняття мір по заявам, скаргам та просьбам жильців; здійснює контроль за виявленням самовільного будівництва і реконструкцій; здійснює перевірку виконання робіт по укладеним і переукладеним договорам найму житлових приміщень і договорів оренди нежитлових приміщень; контролює роботу персоналу виробничих дільниць, бухгалтерії, всіх відділів підприємства, тощо. 
 
У серпні ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю на роботі директора підприємства та з її відома уклав ряд договорів, зокрема: 01 серпня 2011 року договір № 1608 з ПП «Постачтехсервіс» на поточний ремонт фасаду за адресою: м. Одеса, Ольгієвський спуск, 3; 01 серпня 2011 року договори №№ 47, 60, 61 з TOB «Автодор» на ремонт асфальтного покриття по вул. Манежній, 16, вул. Манежній, 18 та Ольгієвському спуску, 3 в м. Одесі; 04 серпня 2011 року договір № 1 з ПП «Обрій» на поточний ремонт фасаду за адресою: м. Одеса, вул. Манежна, 18; 29 серпня 2011 року договір № 1 з ПП «Обрій» на поточний ремонт фасаду за адресою: м. Одеса, вул. Манежна, 16.
 
Суди встановили, що у КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» контроль за відповідністю робіт та витрачання матеріальних ресурсів здійснювали по функціональним обов'язкам інженер техніко-експлуатаційного відділу та заступник начальника виробничого відділу. Однак, особи, які займали вище зазначені посади не були поставлені до відома про те, що їм необхідно було здійснювати контроль за якісним виконанням робіт по вище укладеним договорам. За результатами виконаної роботи були складені акти прийому-передачі виконаних підрядних робіт. Акт прийому-передачі виконаних підрядних робіт типової форми КБ-2в, затверджений наказом Мінрегіонбуду України № 554 від 04 грудня 2009 року, є офіційним документом, який регулює взаємовідносини між замовником і підрядником та після підписання сторонами, є підставою для проведення розрахунків. Достовірність виконаних робіт та даних, вказаних в акті повинні були перевірити інженер техніко-експлуатаційного відділу та заступник начальника виробничого відділу. Разом з тим, як встановлено судом в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_1, у зв'язку з неналежним виконанням своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, не зважаючи на те, що об'єми виконаних робіт та достовірність даних вказаних в актах відповідальними працівниками підприємства перевірені не були, ОСОБА_1 І підписав акти прийому виконаних підрядних робіт типової форми КБ-2в, затверджених наказом Мінрегіонбуду України № 554 від 04 грудня 2009 року та в подальшому КП «ЖКС «Порто-Франківський» перерахував зайві грошові кошти підрядним підприємствам. 
 
У рамках кримінального провадження № 12012170500001057 від 20 грудня 2012 року відносно притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена судово-будівельна експертиза за результатами якої було складено ряд висновків. 
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року перший заступник директора КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» ОСОБА_1 був звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 367 КК України на підставі статті 48 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із зміною обстановки)у зв'язку з тим, що вказаний злочин є злочином середньої тяжкості, ОСОБА_1 щиро кається у скоєному, а до кримінальної відповідальності раніше не притягався. 
 
Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (частина третя статті 233 КЗпП).
 
Відповідно до статті 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
 
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16 зроблено висновок, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. 
 
У постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-1263цс15 зроблено висновок, що судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП  річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акту або висновку.
 
Разом з тим суд першої інстанції, з висновком якого передчасно погодився суд апеляційної інстанції, в порушення статті 214 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) не надав жодної правової оцінки наявним у справі доказам; не встановив належним чином день виявлення шкоди, а також не перевірив, чи додержаний установлений статтею 233 КЗпП річний строк для звернення до суду з відповідним позовом, а в разі його пропуску відповідно до статті 234 цього Кодексу не з'ясував, чи поважні причини такого пропуску.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права. Це унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити, оскаржені рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням
розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 870,80 грн. Тому з КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року скасувати.
 
Передати справу № 522/13039/14-ц на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року втрачають законну силу і подальшому виконанню не підлягають.
 
Стягнути з комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на користь ОСОБА_1 2 870,80 грн судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                         М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                                                      Н. О. Антоненко
 
В. І. Журавель
 
В. М. Коротун
 
В. І. Крат