П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
13 березня 2019 року 
м. Київ 
 
Справа № 520/6612/17
Провадження № 11-1196апп18
 
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянула у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_3 до начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста ОдесиМіністерства оборони України про визнання неправомірними та скасування наказів
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2017 року (суддя Бескровний Я. В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року (судді Стас Л. В., Турецька І. О., Косцова І. П.),
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.       У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси Міністерства оборони України, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного застосування дисциплінарних стягнень до ОСОБА_3 в наказах про притягнення до дисциплінарної відповідальності;
- визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 07 лютого 2017 року № 62 від 13 лютого 2017 року № 67 та від 27 березня 2017 року № 109 про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.
2.       На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що був тричі притягнутий до дисциплінарної відповідальності незаконно, з порушенням вимог Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), зокрема, статті 149 КЗпП щодо обов'язку відповідача отримати письмові пояснення від позивача як порушника трудової дисципліни, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось з надуманих мотивів, а оскаржувані накази підлягають скасуванню на підставі частини першої статті 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.       Київський районний суд міста Одеси ухвалою від 10 листопада 2017 року закрив провадження у справі.
4.       Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 грудня 2017 року ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2017 року залишив без змін.
5.       Закриваючи провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спірні правовідносини мають цивільно-правовий характер, виникли з трудових відносин, оскільки позивач є вільнонайманою особою, не являється атестованим співробітником Міністерства оборони України, не має спеціального звання, відтак спір не має ознак публічно-правового.
 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
6.       У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
7.       Зазначає, зокрема, що спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки стосується оскарження дій та рішень суб'єкта владних повноважень. 
8.       У зв'язку з цим позивач вважає, що приймаючи рішення про закриття провадження в адміністративній справі та указуючи на її належність до юрисдикції цивільного суду, суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права та неправильно застосували норми матеріального права, що є підставою для скасування їх рішення.
 
Позиція інших учасників справи
9.       Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
 
Рух касаційної скарги
10.  Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 07 лютого 2018 року відкрив провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3
11.  Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою 
від 04 жовтня 2018 року передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з тим, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
12.  Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 17 жовтня 2018 року прийняла та призначила цю справу до розгляду у порядку письмового провадження.
 
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
13.  ОСОБА_3 працює у Квартирно-експлуатаційному відділі міста Одеси Міністерства оборони України на посаді інженера виробничого відділення згідно з наказом від 29 січня 2016 року № 40.
14.  Наказами начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси Міністерства оборони України від 07 лютого 2017 року № 62 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 13 лютого 2017 року № 67 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та № 109 від 27 березня 2017 року «Про результати проведення службового розслідування по факту ненадання відповіді» ОСОБА_3 як працівника притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення доган.
15.  Не погоджуючись з такими наказами та вважаючи, що вони прийняті безпідставно та з порушенням вимог трудового законодавства, ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом. 
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
16.  Згідно із частиною другою статті 2 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, якщо не зазначено інше) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
17.  Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
18.  Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
19.  Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
20.  При цьому, пунктом 15 частини першої статті 3 КАС визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
21.  Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС (у чинній редакції), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а також визначено поняття публічної служби.
22.  Щоб спір набув ознак публічно-правового в контексті статті 17 КАС, правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності. 
23.  Разом з тим, судами встановлено, що посада позивача не відноситься до посад публічної служби, ОСОБА_3, перебуваючи у трудових відносинах з Квартирно-експлуатаційним відділом міста Одеси Міністерства оборони України, не здійснював службову діяльність у розумінні статті 17 КАС, оскільки не є військовослужбовцем. 
24.  Частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
25.  Отже, спір, що виник у зв'язку із притягненням працівника до дисциплінарної відповідальності при здійсненні ним трудової діяльності, не пов'язаної з проходженням публічної служби, має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
 
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
26.  Закриваючи провадження у справі, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що оскільки спір виник із трудових правовідносин, то він є приватноправовим та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.
27.  Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що спір у правовідносинах, які виникають із трудових відносин, не пов'язаних з проходженням публічної служби, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб'єкта публічного права.
28.  Водночас, ВеликаПалата Верховного Суду звертає увагу на те, що 
29 травня 2017 року Київський районний суд міста Одеси постановив ухвалу, якою закрив провадження у цивільній справі № 520/2964/17 за позовом ОСОБА_3 до начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси Міністерства оборони України, оскільки вважав, що цей спір має розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.
29.  Як указує ЄСПЛ, у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).
30.  Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
31.  ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» («Bulanov and Kupchik v. Ukraine», заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й зневілювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» («Andriyevska v. Ukraine», заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25-26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» («Mosendz v. Ukraine», заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» («Shestopalova v. Ukraine», заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз'яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).
32.  Відтак, постановлення Київським районним судом міста Одеси 
10 листопада 2017 року ухвали про закриття провадження у справі, залишеної без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду 
від 14 грудня 2017 року, обґрунтованої тим, що спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.
33.  Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що непослідовність національного суду створила позивачу перешкоди у реалізації права на судовий захист і з огляду на наведену вище аргументацію приходить до висновку, що ця справа має бути розглянута за правилами адміністративного судочинства.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
34.  Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передає справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
35.  З огляду на викладене оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
36.  Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
37.  Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 345, 349, 356, 359 КАС у чинній редакції, Велика Палата Верховного Суду
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
2. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року скасувати.
3. Справу № 520/6612/17 за позовом ОСОБА_3 до начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси Міністерства оборони України про визнання неправомірними та скасування наказів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя-доповідач | | В. С. Князєв
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк | | О. Б. Прокопенко
| С. В. Бакуліна | | Л. І. Рогач
| В. В. Британчук | | І. В. Саприкіна
| Д. А. Гудима | | О. М. Ситнік
| В. І. Данішевська | | О. С. Ткачук
| О. Р. Кібенко | | В. Ю. Уркевич
| Л. М. Лобойко | | О. Г. Яновська
| Н. П. Лященко | |