ПОСТАНОВА
Іменем України

28 лютого 2019 року 
Київ
справа №751/10571/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43046/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу | ОСОБА_2
на постанову | Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року (колегія у складі суддів: О.М. Ганечко, Н.М. Літвінова, А.Ю. Коротких)
у справі | № 751/10571/16-а
за позовом | ОСОБА_2
до | Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України
про | визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Чернігівської митниці від 10 листопада 2016 року №503/10200/16 по справі про порушення митних правил, а також провадження в справі про порушення митних правил № 503/10200/16 закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
Адміністративний позов мотивований тим, що постанова заступника начальника Чернігівської митниці від 10 листопада 2016 року №503/10200/16 по справі про порушення митних правил не містить посилання того, в чому саме полягає об'єктивна сторона інкримінованого йому правопорушення, а також що у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази його вини та об'єктивної сторони правопорушення.
Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25 січня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби Литвиненка В.В. в справі по порушення митних правил № 503/10200/16 від 10 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Республіки Литва Матайтіса Неріуса за статтею 485 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, у розмірі 339921 грн. 63 коп. В задоволенні решти позову відмовлено.
Задовольняючи позов в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у позивача мети на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та недоведено обставини фактичної передачі автомобіля марки «DAIHATSU HIJET», реєстраційний номер НОМЕР_2 іншій особі.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у даній справі скасовано постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25 січня 2017 року та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення виходив з безпідставності позовних вимог, оскільки відповідачем надано достатні докази на підтвердження факту використання позивачем вказаного транспортного засобу в цілях підприємницької діяльності, що підтверджується, зокрема, копією паспорту на розміщення тимчасового об'єкту, договором №45 від 04 травня 2016 року, укладеним між КП «Зеленбуд» Чернігівської міської ради та ФОП ОСОБА_2 про право користування об'єктами благоустрою, а також поясненнями сторін.
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його позову. 
У письмових запереченнях на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення апеляційної інстанцій залишити без змін.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 07 вересня 2016 року посадовою особою відповідача відносно позивача - громадянина Республіки Литви складено протокол про порушення митних правил № 0503/10200/16 за ознаками статті 485 Митного кодексу України.
10 листопада 2016 року постановою заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 339921,63 грн.
З оскаржуваного рішення вбачається, що 26 квітня 2016 року через пункт пропуску «Славутич-Комарин» Чернігівської митниці Державної фіскальної служби позивачем ввезено в митному режимі тимчасового ввезення строком до одного року транспортний засіб марки «DAIHATSU HIJET», реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, з метою особистого користування.
16 серпня 2016 року на адресу Чернігівської митниці ДФС надійшов лист від відділу внутрішньої безпеки ГУДФС в Чернігівській області від 15 серпня 2016 року щодо можливого порушення норм митного законодавства ФОП Матайтісом Неріюсом.
Проведеною перевіркою щодо дотримання позивачем умов митного режиму тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «DAIHATSU HIJET», реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, було встановлено, що позивач вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом передачі транспортного засобу «DAIHATSU HIJET», стосовно якого були надані пільги щодо сплати митних платежів при ввезенні його на митну територію України, в користування іншій особі.
Відповідно до частини першої статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, задовольняючи позов, суд першої інстанцій виходив з того, що склад інкримінованого позивачу правопорушення за статтею 485 МК України, не доведено. При цьому судом надано оцінку доводам митного органу щодо наявних, на його думку, доказів протилежного, а саме договору безоплатного користування спірним автомобілем від 18 травня 2016 року (укладеного між позивачем та його дружиною - ОСОБА_2.), а також договору №45 від 4 травня 2016 року про пайову участь в утриманні об'єкта благоустрою (укладеного між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Зеленбуд» Чернігівської міської ради). 
Суд першої інстанцій виходив з того, що договір безоплатного користування транспортним засобом не виконувався, технічні паспорти на авто та ключі знаходились у позивача, що підтверджується протоколом від 07 вересня 2016 року про вилучення документів.
Позаяк доводи митного органу та апеляційного суду щодо передання спірного транспортного засобу своїй дружині - в порушення митного режиму тимчасового ввезення - ґрунтуються виключно на обставинах наявності зазначеного договору, Верховний Суд вважає правильним висновок суду першої інстанцій про непідтвердження об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України (використання транспортного засобу в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими надано пільги зі сплати митних платежів). 
Будь-які докази протиправного використання позивачем спірного транспортного засобу в цілях, відмінних від тих, у зв'язку з якими надано пільги зі сплати митних платежів, рівно як і інших порушень митного режиму тимчасового ввезення у матеріалах справи немає.
Самих лише посилань митного органу на наявність договору про безоплатне користування транспортним засобом недостатньо для висновку про дійсне використання такого транспортного засобу в протиправних цілях.
Аналогічна позиція висловлена в постанову Верховного Суду  від 14.08.2018 по справі № 751/11370/16-а за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської митниці ДФС України.
Підсумовуючи викладене, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке прийнято на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи з дотриманням вимог законодавства.
Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
2.Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року скасувати та залишити в силі постанову Новоазовського районного суду міста Чернігова від 25 січня 2017 року.
3.Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

........................

........................

.........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду