ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року 
м. Київ

Справа №  922/981/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова   Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Кушніра І. В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2018 у справі 

за позовом Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс" про стягнення 467 632,32 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2018 року Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс" (далі - ТОВ "Зеленбуд-Сервіс") про стягнення безпідставно збережених коштів - орендної плати у сумі 467 632,32 грн, а також судового збору у сумі 7 014,48 грн.

1.2. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що у відповідача з часу отримання права власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 6,2 м^2 та літ. "АБ-1" площею 17,0 м^2 по вул. Сумській, 35 у м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2006 № 940 виник обов'язок сплачувати грошові кошти за користування земельною ділянкою у встановленому законодавством розмірі. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем обов'язку із внесення плати за користування земельною ділянкою за період з 01.02.2015 по 30.12.2017 ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" зберегло у себе майно - грошові кошти в сумі 467 632,32 грн, які підлягають стягненню на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Департамент територіального контролю Харківської міської ради 27.12.2017 здійснив обстеження земельної ділянки та встановив, що ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" використовує земельну ділянку площею 0,0437 га по вул. Сумській, 35 у м.   Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. "А-1" та літ. "АБ-1" та літнього майданчику біля них, право власності на які зареєстровано за відповідачем, про що складено акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 35 (на території саду ім. Т. Г. Шевченка). 

2.2. Цей акт обстеження має додатки із планом меж фактичного користування земельною ділянкою, ситуаційною схемою розміщення земельної ділянки, а також фото земельної ділянки та розташованих на ній будівель. Межі земельної ділянки визначено відповідно до зовнішніх меж літнього майданчику, огородженого парканом.

2.3. Акт обстеження складено за участю інженера-геодезиста (кваліфікаційний сертифікат від 05.10.2015 № 012901) та інженера-землевпорядника (кваліфікаційний сертифікат від 24.12.2012 № 000084). 

2.4. Згідно з інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.12.2017 року № 109217020 право власності на нежитлові будівлі літ. "А-1" загальною площею 6,2 м^2 та літ. "АБ-1" площею 17,0 м^2 по вул. Сумській, 35 у м. Харкові з 13.04.2006 зареєстровано за ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2006 № 940.

2.5. Відповідно до цієї інформаційної довідки речові права на земельну ділянку під зазначеними будівлями по вул. Сумській, 35 у м. Харкові за ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" не зареєстровано.

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.05.2018 (суддя Жигалкін І. П.) у позові відмовлено частково, стягнуто з ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти - орендну плату у сумі 215 332,13 грн та судовий збір у сумі 3 229,98 грн. В іншій частині позову відмовлено.

3.2. Рішення обґрунтовано положеннями статей 120, 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 15 Закону України "Про оренду землі", статей 14, 288.5 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Суд зазначив, що жодних дій щодо оформлення наданої земельної ділянки відповідач не здійснив та до теперішнього часу користується спірною земельною ділянкою за відсутності достатніх правових підстав, у зв'язку з чим відповідно до статей 1212-1214 ЦК України повинен відшкодувати позивачеві всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна. Враховуючи, що позивач надав розрахунок суми безпідставно збережених коштів за 2015 рік за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, суд з огляду на позовну давність визнав обґрунтованою заявлену до стягнення суму коштів за зазначений період, починаючи із 01.04.2015 по 31.12.2015 - 96 136,65 грн. З урахуванням сплаченої відповідачем орендної плати за 2015-2017 роки, сума якої зазначена в інформації ЦОДПІ м. Харкова ГУДФС у Харківській області, суд дійшов висновку, що безпідставно збережені кошти за 2015 рік підлягають стягненню у сумі 14   630,94 грн, за 2016 рік - 74 150,79 грн, за 2017 рік - 126 550,4 грн, що загалом становить 215 332,13 грн.

3.3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 (колегія суддів: Хачатрян В. С., Склярук О. І., Слободін М. М.) рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2018 скасовано в частині часткового задоволення позовних вимог і в частині відмови в задоволені позову, в цій частині прийнято нове рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ТОВ "Зеленбуд-Сервіс на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 252 300,19 грн та судовий збір за подання позовної заяви у сумі 3   784,50 грн. В решті рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2018 залишено без змін.
3.4. Апеляційний господарський суд погодився із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, проте зазначив про помилкове застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки про застосування позовної давності сторони у справі клопотання не заявляли; про помилковість висновків суду першої інстанції про часткову сплату відповідачем орендних платежів, оскільки ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" є власником декількох об'єктів нерухомого майна за адресою м.   Харків, вул. Сумська, буд. 35 на території саду ім. Т.   Г.   Шевченка, і фактично, суд ухвалюючи рішення у цій справі, взяв до уваги інформацію, викладену у листі помилково, тобто щодо іншої земельної ділянки (0,0255 га), розташованої через алею від тієї земельної ділянки (0,0437 га), яка є предметом спору у справі, яка розглядається.

3.5. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 роз'яснено постанову апеляційної інстанції від 21.01.2019 та зазначено, що з урахуванням змісту постанови Східного апеляційного господарського суду з ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" на користь Харківської міської ради підлягають стягненню безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 467 632,32 грн та судовий збір за подання позовної заяви у сумі 7 014,48 грн.

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. ТОВ "Зеленбуд-Сервіс у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

4.2. Скаргу мотивовано неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, а також нез'ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору. Скаржник наголошує, що позивач не надав жодного допустимого та належного доказу на підтвердження зайняття земельної ділянки загальною площею 0,0437 га з боку ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" у період з 01.01.2015 по 27.12.2017.

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. Харківська міська рада у відзиві просить постанову апеляційної інстанції залишити без змін, наголошуючи на її законності і обґрунтованості.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі перегляду, суд касаційної інстанції виходить із такого.

6.3. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об'єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об'єкт розташований. 

6.4. Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Так, відповідно до положень статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення відповідачем договору купівлі-продажу нерухомого майна) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. 

6.5. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

6.6. Отже, за змістом наведених положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з урахуванням змісту частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

6.7. Суди попередніх інстанцій установили, що відповідач є власником нерухомого майна, розташованого на відповідній земельній ділянці, на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2006 № 940. Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування зазначеною земельною ділянкою, зокрема укладення відповідного договору оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права. 

6.8. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

6.9. Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 цього Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

6.10. Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

6.11. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

6.12. За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

6.13. Таким чином, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

6.14. Частиною 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

6.15. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

6.16. Суди попередніх інстанцій установили, що матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування спірною земельною ділянкою ТОВ "Зеленбуд-Сервіс".

6.17. З огляду на викладене ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, що мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц (провадження             №   14-77цс18), від 20.11.2017 у справі № 922/3412/17.

6.18. Водночас за змістом визначення, наведеного у частині 1 статті 79 ЗК, України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

6.19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 цього Кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

6.20. Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 ГПК України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 

6.21. Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

6.22. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

6.23. Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17.

6.24. Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

6.25. Таким чином, для вирішення даного спору встановленню підлягали обставини, зокрема, чи є спірна земельна ділянка сформованим об'єктом цивільних прав, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти.

6.26. З матеріалів справи вбачається, що позивачем самостійно визначено розмір зобов'язання шляхом арифметичного розрахунку. При цьому судами не з'ясовувалось, чи розроблялася, погоджувалася та затверджувалася нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки у визначеному законодавством порядку, як і не з'ясовувалось питання звідки позивачем бралися вихідні дані для розрахунку недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою.

6.27. Таким чином, обставин щодо визначення розміру орендної плати на підставі затвердженої у встановленому законом порядку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що, у свою чергу, є необхідним для визначення розміру недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою, суди не встановлювали, хоча такі обставини мають значення для правильного вирішення цього спору, зважаючи на предмет і підстави заявленого позову.

6.28. Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлене у цій справі судове рішення підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 

6.29. Під час нового розгляду судам необхідно врахувати викладене, вирішити питання щодо наданих сторонами доказів, всебічно, повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до статей 308, 310 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

7.2. З огляду на викладене рішення та постанова попередніх судових інстанцій підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

8. Судові витрати

8.1. Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленбуд-Сервіс" задовольнити частково.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 25.05.2018 у справі №   922/981/18 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. Мачульський
                                                                                                    
Суддя                                                                                                    І. Кушнір