П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 квітня 2019 року
м. Київ
 
Справа № 823/811/17
Провадження № 11-1250апп18
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Саприкіної І. В.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Громадської організації «Об'єднання співвласників майнових часток (паїв) реструктуризованого сільськогосподарського підприємства «Дубіївка» 
(далі - ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка») на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року (суддя Гаврилюк В. О.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року (у складі колегії суддів Епель О. В., Беспалова О. О., Губської О. А.) у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дубіївка» (далі - СТОВ «Дубіївка») до державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області Сафроненка Володимира Адольфовича (далі - державний реєстратор), третя особа ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка», про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИЛА:
У травні 2017 року СТОВ «Дубіївка» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 16 грудня 2016 року № 32961277 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (свинарник), за ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка». 
На обґрунтування позовних вимог СТОВ «Дубіївка» зазначило, що оскаржуване рішення держаного реєстратора прийнято усупереч вимогам Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 
(далі - Положення № 1127) без документів, необхідних для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна (свинарник), що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Дубіївка, вул. Б. Хмельницького, 6/1 та порушує права позивача, як власника указаного нерухомого майна.
Черкаський окружний адміністративний суд постановою від 25 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року, позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 32961277 від 16 грудня 2016 року за ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка».
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскаржуване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна прийнято за відсутності достатніх та необхідних правових підстав, а саме: документів, передбачених п. 54-56 Порядку № 1127.
Не погодившись із такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка» звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка», серед іншого, зазначила, що ця справа не може розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з тих підстав, що спірні правовідносини не є публічно-правовими, оскільки позивачем оспорюється правомірність набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, отже існує спір про право.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 23 жовтня 2018 року передав вказану вище справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до ч. 6 ст. 346 КАС України, оскільки учасник справи оскаржує судові рішення з підстави порушення правил предметної юрисдикції.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, ВеликаПалата Верховного Суду встановила таке.
СТОВ «Дубіївка» створено шляхом реорганізації КСП «Дубіївка» та є правонаступником його прав і обов'язків. Майно СТОВ «Дубіївка» перебуває у спільній власності його членів, що підтверджується свідоцтвами про право власності на майновий пай кожного з членів цього підприємства.
30 грудня 2005 року між громадянами України - співвласниками майна, що належить їм на праві спільної часткової власності (далі - Продавець) та СТОВ «Дубіївка» (далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу майна, перелік якого визначено у додатку № 2 до вказаного договору, зокрема свинарник, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Дубіївка, вул. Б. Хмельницького, 6/1.
Відповідно до умов зазначеного договору купівлі-продажу, право власності на нерухоме майно, зазначене у додатку № 2, переходить до Покупця після підписання акта приймання-передачі, та за яке СТОВ «Дубіївка» зобов'язується сплатити вартість цього майна грошима в рівних частинах протягом 15 років після закінчення першого року з моменту укладання договору. Кінцевим терміном оплати майна за цим договором є 15 грудня 2020 року.
На підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 30 грудня 2005 року проведено огляд нерухомого майна, зокрема свинарника, яке було передано СТОВ «Дубіївка».
Позивач не проводив державну реєстрацію речових прав на об'єкти нерухомого майна, які були передані йому на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2005 року, однак укладений договір сторонами не розірвано і не визнано недійсним в судовому порядку.
На запит голови ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка» Трояна В. В. Дубіївська сільська рада Черкаського району Черкаської області (далі - Дубіївська сільська рада) 08 серпня 2016 року склала довідку, де вказала перелік нерухомого майна (будівель і споруд) реструктуризованого КСП «Дубіївка» (правонаступник СТОВ «Дубівка»), яке не передано у власність, до якого, зокрема включено й свинарник, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Дубіївка, вул. Б. Хмельницького, 6/1.
В акті приймання-передачі майна від 02 вересня 2016 року, затвердженого головою Дубіївської сільської ради, зазначено, що у власність ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка» згідно довідки Дубіївської сільради від 08 серпня 2016 року передано 17 об'єктів нерухомого майна, в тому числі і свинарник, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Дубіївка, вул. Б. Хмельницького, 6/1.
02 грудня 2016 року Дубіївська сільська рада прийняла рішення № 12-1/VII, згідно з яким надала ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею орієнтовно 12,5 га під існуючими приміщеннями в межах населеного пункту с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області.
13 грудня 2016 року ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка» звернулася до державного реєстратора із заявою № 20047985 про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна (свинарник), що знаходиться за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Дубіївка, вул. Б. Хмельницького, 6/1.
За результатом розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів 16 грудня 2016 року державний реєстратор прийняв рішення № 32961277 про державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка».
Вважаючи протиправним прийняте державним реєстратором рішення від 16 грудня 2016 року № 32961277 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка», СТОВ «Дубіївка» звернулося до суду із цим адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС Україниє переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень 
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України). 
Наведені норми узгоджуються з положеннями ст. 2, 4 та 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. 
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. 
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.
Як убачається з матеріалів справи, СТОВ «Дубіївка», звертаючись до суду з цим позовом, вказувало на порушення його прав у сфері публічно-правових відносин, проте, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення державного реєстратора, позивач заперечує набуте третьою особою право власності на нерухоме майно, яке було отримано у власність СТОВ «Дубіївка» на підставі договору купівлі-продажу у 2005 році. 
Отже, предметом спору у цій справі є не лише протиправність рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, а також правомірність набуття ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка» права власності на вказане вище нежитлове приміщення, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, оскільки заявлений на поновлення порушеного цивільного права позивача, що виключає розгляд цих позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що оскільки спірні правовідносини стосуються правомірності набутого ГО «ОСМЧРСП «Дубіївка» права власності на об'єкт нерухомого майна, то скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора може зачіпати майнові права цієї юридичної особи. 
Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб'єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.
Таким чином, ураховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, оскільки існує спір про право, що виключає можливість розглядати цю справу за правилами адміністративного судочинства, а тому має вирішуватись у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).
Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 815/5592/17 та від 21 листопада 2018 року у справі № 818/1263/16.
Згідно зі ст. 1 ГПК України(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади (…), що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.
Крім того, положеннями ст. 20 ГК України (у редакції Закону № 2147-VIII) передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав

чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.
З огляду на наведене, Велика Палата Верховного Суду встановила помилковість розгляду справи судами попередніх інстанцій в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини стосуються правомірності набутого третьою особою права власності на об'єкт нерухомого майна, що потребує встановлення судом обставин його набуття і виходить за межі компетентності адміністративних судів, а тому такий спір не є публічно-правовим і має вирішуватися в порядку господарського судочинства.
На підставі ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю і (…) закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст. 238 цього Кодексу.
Оскільки суди попередніх інстанцій розглянули справу з порушенням правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду встановила наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст. 238, 341, 345, 349, 354, 355, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу Громадської організації «Об'єднання співвласників майнових часток (паїв) реструктуризованого сільськогосподарського підприємства «Дубіївка» задовольнити частково.
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року скасувати.
Провадження в адміністративній справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дубіївка» до державного реєстратора виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області Сафроненка Володимира Адольфовича, третя особа Громадська організація «Об'єднання співвласників майнових часток (паїв) реструктуризованого сільськогосподарського підприємства «Дубіївка», про визнання протиправним та скасування рішення - закрити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | | І. В. Саприкіна
Судді: | | |
| Н. О. Антонюк С. В. Бакуліна В. В. Британчук Д. А. Гудима В. І. Данішевська О. С. Золотніков О. Р. Кібенко В. С Князєв | | Л. М. Лобойко  Н. П. Лященко О. Б. Прокопенко Л. І. Рогач О. М. Ситнік О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич О. Г. Яновська